П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 759/2383/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/13257/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Святошинського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Ключника А.С. 22 травня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення пені, 3% річних та суму інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2024 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача суму нарахованої пені у розмірі 37632,18 грн; суму 3% річних за користування коштами у розмірі 22422,48 грн та суму інфляційних витрат у розмірі 114654,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 серпня 2020 року в с. Білка, Одеської обл. трапилася ДТП в якій автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е 200», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням невідомого водія, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер на місці пригоди, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 № НОМЕР_2 та довідкою про причину смерті ОСОБА_4 від 25 серпня 2020 року. В результаті вказаних обставин та наслідків ДТП, дружині загиблого, та дочці завдано велику непоправну шкоду, яка проявилась у моральній шкоді, втраті годувальника та у понесених витратах на поховання. Станом на дату настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ПРАТ «СГ «ТАС» (приватне) за договором ОСЦПВВНТЗ серії АО 6867814, який діяв на момент ДТП станом на 24 серпня 2020 року, а тому 15 вересня 2020 року позивачем подано до відповідача повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди, понесених витрат на поховання загиблого, шкоди у зв?язку із втратою годувальника неповнолітньою дитиною загиблого з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування, які було отримано відповідачем 17 вересня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення №903. Подані заяви на виплату страхового відшкодування містили необхідну інформацію, що визначена ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», а також до них було додано необхідні документи відповідно до ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» для підтвердження кожної із заявлених вимог, проте 17 грудня 2020 року минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування у розмірі 252842,00 грн, а виплати такого відшкодування з боку відповідача не відбулося у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із відповідним позовом, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року задоволено у повному обсязі, стягнено з відповідача на користь ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 суму моральної шкоди у розмірі 18892,00 грн, страхове відшкодування понесених витрат на поховання у розмірі 45030,00 грн, а всього 63922,00 грн та стягнено на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 суму страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди у розмірі 18 892,00 грн, страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника у розмірі 170028,00 грн, а всього 188920,00 грн. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 07 листопада 2023 року, а тому 01 грудня 2023 року відповідачем виплачено вищевказані кошти. На підставі чого позивач вважає, що через неправомірні дії відповідача, які полягають у несвоєчасному виконанню своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, вона має право вимагати від відповідача суму інфляційного збільшення боргу, а також сплату пені та 3% річних, що в сукупності складає 174709,48 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення пені, 3% річних та суму інфляційних втрат - задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах ОСОБА_2 суму нарахованої пені у розмірі 37832, 18 грн; 3% річних за користування коштами у розмірі 22422, 48 грн та суму інфляційних збитків у розмірі 114654, 82 грн, що в загальній сумі складає 174709, 48 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь держави судовий збір у розмірі 1747, 09 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що на вказані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Не погодилось із вказаним рішенням суду відповідач - ПрАТ «Страхова Група «ТАС», представником товариства подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що оскаржуване рішення суду є неправомірним, незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що листом від 22 вересня 2020 року ПрАТ «СГ «ТАС» повідомило позивачу, що на підставі ст. ст. 35,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СГ «ТАС» призупиняє розгляд справи, тому що не може прийняти рішення у справі, оскільки на даний час ПрАТ «СГ «ТАС» не має документального підтвердження того, що у справі завершене кримінальне провадження, також страховику не відомо щодо набрання рішення у такій справі законної сили. Позивач лише у 2023 році звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ «СГ «ТАС».

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року набрало законної сили 03 листопада 2023 року. Тобто, саме із цього моменту починається перебіг строку за невиконання грошового зобов`язання, оскільки початок перебігу строку починається не з моменту заподіяння шкоди внаслідок ДТП, а з моменту набрання рішенням законної сили, яким у даному випадку встановлено розмір відшкодування, що підлягає сплаті.

ПрАТ «СГ «ТАС» виконало рішення Святошинського районного су міста Києва від 03 жовтня 2023 року - 01 грудня 2023 року, як наслідок стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» пені, інфляційних витрат та 3% річних за період з 18 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року є безпідставним та необґрунтованим, яке суперечить нормі матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Але від представника позивача надійшла заява, в які він просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В порядку визначеному ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

По суті спору судом встановлено, що 24 серпня 2020 року в с. Білка, Одеської обл., відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E 200», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням невідомого водія, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

12 жовтня 2022 року до Іванівського районного суду Одеської області направлений обвинувальний акт кримінального провадження № 0000948 щодо обвинувачення відносно ОСОБА_6 та сформовано справу №499/815/22.

12 грудня 2022 року Іванівським районним судом Одеської області винесено ухвалу про зупинення провадження та станом на подачу позовної заяви розгляд справи №499/815/22 не поновлено, протилежного суду не надано.

Вказані обставини встановлені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року у справі №759/5951/23, яким задоволено позовні вимоги, стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхове відшкодування, заподіяної моральної шкоди у розмірі 18892,00 грн, страхове відшкодування понесених витрат на поховання у розмірі 45030,00 грн а всього 63922,00 грн; стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника у розмірі 170028,00 грн а всього 188920,00 грн (а.с. 16-20). Вказане рішення не оскаржувалося учасниками справи та набрало законної сили.

Представник позивача звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування від 15 вересня 2020 року, яке було отримано відповідачем 17 вересня 2020 року (а.с. 13, 14).

Листом від 22 вересня 2020 року ПрАТ «СГ «ТАС» повідомило позивача, що на підставі ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СГ «ТАС» призупиняє розгляд справи, тому що не може прийняти рішення у справі, оскільки на даний час ПрАТ «СГ «ТАС» не має документального підтвердження того, що у справі завершене кримінальне провадження, також страховику не відомо щодо набрання рішення у такій справі законної сили (а.с. 15).

Сторонами визнано, що присуджені судовим рішення грошові кошти були виплачені відповідачем 01 грудня 2023 року.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Згідно із ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц вказано на те, що грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Верховним Судом у постановах від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20, від 15 серпня 2023 року у справа № 513/730/21, від 23 грудня 2023 року у справі №345/3049/22 вказано на те, що відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

У справі, яка переглядається, встановлено, що листом від 22 вересня 2020 року ПрАТ «ТАС» повідомило позивача про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та повідомлення про даний факт страховика, як це передбачено абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

Відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні, проте питання про виплату позивачеві ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , страхового відшкодування та визначення його розміру було прийнято на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року у справі №759/5951/23. Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «ТАС» на користь позивача страхового відшкодування, у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції вказаного не врахував, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та неправильного вирішення справи по суті. З огляду на те, що рішення суду було виконано, станом на момент звернення між позивачем та ПрАТ «ТАС» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги відповідача є такими, що знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

З огляду на наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, наявні підстави і для здійснення компенсації відповідачеві понесених ними витрат при звернені до апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з позовом позивач була звільнена від сплати судового збору, а отже судовий збір сплачений відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою в розмірі 2620,64 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»- задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києвавід 22 травня 2024 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Позові вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення пені, 3% річних та суму інфляційних втрат - залишити без задоволення.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова Група «ТАС» судовий збір в розмірі 2620,64 грн, сплачений за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук