Номер провадження: 22-ц/813/3684/24
Справа № 521/5621/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
21.05.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,
на додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2023 року,
за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Короткий зміст позовних вимог
Малиновський районний суд міста Одеси рішенням від 16 листопада 2023 року, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишив без задоволення.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Малиновський районний суд міста Одеси додатковим рішенням від 04 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково.
Суд першої інстанції вважав необґрунтованим клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, поданим разом із відповіддю на відзив, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, оскільки стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, тому вважав, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню у повному обсязі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить додаткове рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» посилається на те, що позивачем подавалось клопотання про зменшення розміру витрат, справа є незначної складності, завищеним вважає час витрачений на підготовку відзиву на апеляційну скаргу та узгодження правової позиції, також зауважує, що представником відповідача двічі направлявся запит до поліції.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.01.2024 року роз`яснювалось ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 31.01.2024 року відкрив апеляційне провадження, роз`яснив ОСОБА_1 право подати до Одеського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу відповідач отримала 09.04.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача відбулося не за її волею, відтак остання не повинна нести відповідальності за такі операції
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу представник відповідача отримав 26.03.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Відзив на апеляційну скаргу наданий представником відповідача доводів щодо аргументів позивача в частині оскарження додаткового рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2023 року не містить.
Копію ухвали про відкриття скаржник отримав 30.01.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Частиною першої статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Одеським апеляційним судом справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2023 року, за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглядалась відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження.
Враховуючи викладене, оскільки процесуальний закон не містить положень про можливість розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення в іншому порядку, ніж той, що визначений для розгляду такої скарги на основне рішення, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» розглядається у відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Зазначене відповідає позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 09.02.2022 року у справі № 546/338/20.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності витрат на правову допомогу та вважав необґрунтованим клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, поданим разом із відповіддю на відзив, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, оскільки стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, тому вважав, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню у повному обсязі.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Вказаний відзив містить вимоги про стягнення з позивача витрат на правову допомогу.
До закінчення розгляду справи представник відповідача засобами поштового зв`язку, а саме 10.11.2023 року направив на адресу суду заяву про ухвалення додаткового рішення та долучив докази понесення витрат на правову допомогу, які надійшли до суду 24.11.2023 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Андрюком А.М.; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2023 року; акт прийому-передачі наданих послуг № 1 від 31.10.2023 року по договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року; детальний опис робіт, виконаних ним по договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 05.11.2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 25.11.2023 року.
Положеннями п. 1.1 договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Андрюком А.М. визначено, що предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані, чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних та невизнаних прав та законних інтересів.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Згідно акту № 1 прийому-передачі наданих послуг від 31 жовтня 2023 року по договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року, адвокат надав правову допомогу у період з 26.05.2023 року по 30.10.2023 року а саме: зустріч з клієнтом, консультація та узгодження позиції 1 година, - 1342 грн; правовий аналіз наданих документів 2 години 2684 грн, підготовка та направлення клопотання про перенесення розгляду від 19.06.2023 року 0,5 671 грн; підготовка та направлення заяви про надіслання копій матеріалів від 26.05.2023 року 0,5 годин 671 грн; підготовка та направлення клопотання про перенесення розгляду від 26.05.2023 року 0,5 671 грн; підготовка та направлення адвокатського запиту від 08.08.2023 року 0,5 671 грн; підготовка та направлення відзиву від 19.06.2023 року 5 годин 6710 грн; підготовка та направлення адвокатського запиту від 08.08.2023 року 0,5 671 грн; підготовка та направлення клопотання від 23.10.2023 року 0,5 671 грн.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач у відповіді на відзив просив зменшити мінімально витрати на правову допомогу, посилаючись на неспівмірність заявлених до стягнення витрат.
Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про не доведення стороною позивача належними та допустимими доказами неспівмірності витрат на правову допомогу, оскільки заперечення позивача містять доводи щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, разом з тим, судом першої інстанції вказаним доводами оцінки не надано.
Апеляційний суд вважає, що зазначений в акті прийому-передачі наданих послуг № 1 від 31 жовтня 2023 року адвокатом час для підготовки відзиву на позовну заяву 5 годин не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним з урахуванням предмету та підстав позову, категорії та складеності справи, невеликого об`єму доказів та матеріалів.
Також необґрунтовано завищеним, колегія суддів вважає стягнення з позивача витрат за послугу надання заяви про відкладення розгляду справи, яку включено двічі (а саме заяву від 19.06.2023 року та 26.05.2023 року), аналогічного змісту на кожну з яких витрачено по 0.5 години вартістю 671 грн.
На підставі викладеного, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, дослідивши надані ОСОБА_1 докази, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг (подання клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву, запитів до правоохоронних органів), з урахуванням заперечень відповідача, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги слушними, тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 8000 грн.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21.05.2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко