СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17349/24

пр. № 2-о/759/880/24

09 грудня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у серпні 2024 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме: ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартира у АДРЕСА_1 , спадкоємицею нерухомого майна, після смерті ОСОБА_5 є його дочка - ОСОБА_2 , однак видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо, оскільки з поданих документів не можливо встановити факт родинних відносин ОСОБА_2 зі своїм батьком ОСОБА_4 . У свою чергу, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки заявниці на момент її народження не перебували у шлюбі, у свідоцтві про народження містяться відомості про батьків: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_7 . Прізвище батька було записано за прізвищем матері на підставі ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім?ю, який був чинний на день народження заявниці. 09.04.1983 батьки ОСОБА_2 одружилися, після укладення шлюбу присвоєно прізвища: ОСОБА_8 та ОСОБА_8 . ОСОБА_4 при житті не оспорював той факт, що заявниця є його дочкою.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 26-27).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2024 відкрито провадження по справі (а.с. 34-35).

04.10.2024 ухвалою суду за клопотанням представника заявника по справі призначено молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 64-65).

18.11.2024 на адресу суду повернуто матеріали цивільної справи №759/17349/24 разом з повідомленням про неможливість проведення експертизи (а.с. 69-70).

Ухвалою судді від 19.11.2024 провадження по цивільній справі поновлено (а.с. 72).

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву про встановлення факту родинних відносин, просила задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

ІІІ. Фактичні обставини справи

як вбачається із матеріалів справи, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 09.04.1983 ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу присвоєні прізвища « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_8 » (а.с. 11).

Як вбачається з рішення Ленінградського райнарсуду м. Києва від 19.03.1985 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано (а.с. 41).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця (а.с. 21).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 05.11.2008 ОСОБА_10 одружився з ОСОБА_11 , після укладення шлюбу присвоєні прізвища « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_12 » (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведено спадкову справу №67660759, номер у нотаріуса 10/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64758496 від 18.05.2021 (а.с. 22).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю та ін. (п. 2 постанова пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року №7).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до п. п. 4.14 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (надалі - Порядок) при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до п.п. 4.2 гл. 10 розділу ІІ Порядку доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку про те, що з них неможливо достеменно встановити факт родинних відносин, оскільки у свідоцтві про народження заявника прізвище батька вказано « ОСОБА_6 », у той час, як заявник просить встановити родинні відносини з ОСОБА_4 . Жодного іншого доказу, який би дозволив встановити такий родинний зв`язок заявником не надано. Також, до матеріалів справи не долучено відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже, з наданих матеріалів неможливо встановити, що заявник зверталася до відповідного органу, і що їй було відмовлено.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що заявник не надала достатніх доказів, які б підтверджували вимоги заяви, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені позивачем, суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 3, 5, 7, 8, 13, 76-79, 81, 234, 256, 315-319, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст рішення суду складено 18.12.2024.