Провадження № 2/686/6934/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький в порядку ст. 247 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В жовтні 2024 року ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 21.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач, уклали Кредитний договір № 392746601 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за умовами якого останній отримав кредит у сумі 19700 грн.

28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021.

30.10.2020 між ТзОВ «Таліон Плюс» і ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу №030/1023-01 відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021.

04.09.2024 між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТзОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу № 0409/24 відповідно до умов якого ТзОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021 року у загальній сумі 26014,10 гривень з яких: 19698,79 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6315,31 грн. сума заборгованості за відсотками.

За таких обставин ТзОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором кредиту № 392746601 від 21.12.2021 року у сумі 26014,10 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 6000 грн. понесені витрати на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, подав відзив на позов в якому вказав, що, в обґрунтування заборгованості відповідача в розмірі 26014,10 грн. позивачем надається розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінасова допомога» та розрахунок ТОВ «Таліон плюс», які не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваної суми в розмірі 26014 грн. 10 коп., які відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи). ОСОБА_1 наголошує на тому, що представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів факту видачі позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів. ОВ «Юніт капітал» обґрунтовуючи заборгованість ОСОБА_2 по відсотках, вийшов за межі строків виконання зобов`язань, вказаних у договорі і нарахував відсотки поза межами цих строків, що грубо суперечить нормам чинного законодавства України, в заявлену ТОВ «Юніт Капітал» до стягнення суми в розмірі 26014 грн. 10 коп. були включені нараховані відсотки поза межами строку кредитування, що є грубим порушенням. Крім цього, як вбачається із довідки Військової частини НОМЕР_1 № 251 від 29.02.2024 року та довідки № 649 від 04.10.2024 року, ОСОБА_1 з 17.04.2014 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Таким чином, як на час подачі позову до суду позивачем, так і на дату укладання спірного кредитного договору - на ОСОБА_1 поширювалися гарантії, визначені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як особі, яка призвана на військову службу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, у період дії особливого періоду, а тому заявлені до стягнення з останнього сум заборгованості за відсотками є помилковими та необґрунтованими. ОСОБА_2 зазначає, що заявлені до відшкодування судові витрати є значно завищеними та необґрунтованими, а також непропорційні до предмета спору з урахуванням виконаних робіт та ціни позову, що складає 26014,10 грн.

Таким чином, заявлені до відшкодування витрати є значно завищеними та необґрунтованими, які взагалі не відповідають критерію розумності та необхідності, а відтак відповідач заперечує в їх стягненні в повному обсязі.

Окрім того, ОСОБА_2 звертає увагу і на те, що в наданому до суду Акті прийому передачі наданих послуг від 09.09.2024 року не зазначено коли надавалась вказана юридична допомога (та чи в загалі така надавалась) та ким з адвокатів така здійснювалась, що суттєво ставить під сумнів заявлену суму в розмірі 6 000 грн. до відшкодування. Як вбачається із долученого позивачем розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з ОСОБА_1 було здійснено стягнення (оплату) 12.01.2022 року та 10.02.2022 року на загальну суму 9457 грн. Таким чином, з урахуванням ч. 2 ст. 49 ЦПК України ОСОБА_1 визнає позовні вимоги в розмірі: тіло кредиту 19700 грн. - сплачені кошти 9457 грн. = 10243 грн.

20.11.2024 представник позивача подав додаткові пояснення по справі, в яких вказав, що, 21.12.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 19700,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_3 (який був зазначений особисто Відповідачем при заповненні Заявки на отримання грошових кошт в кредит на сайті Первісного кредитора), призначення платежу: ОСОБА_1 , код НОМЕР_4 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Крім того, позивачем долучено до матеріалів Довідку № 08/2024 від 13.08.2024, видану відповідно до договору N 1336 від 26.09.2013 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та АТ КБ «ПриватБанк» про те, що було здійснено за дорученням ТОВ «МАНТВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і, і3 успішні платежі через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанка на карту відповідача.

Оскільки, банк підтвердив перерахування грошових коштів відповідачу, можна дійти висновку, що зарахування на карту ОСОБА_1 підтверджено. Також, на підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано суду виписку з особового рахунку відповідача із зазначенням заборгованості в розмірі 26014,10 грн., з яких 19698,79 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 6315,31 грн. - прострочена заборгованість за процентами.

Відповідачем не надано: власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 21.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач, уклали Кредитний договір № 39274660 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 19700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору).

Пунктами договору № 39274660 встановлено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 0,48% на день від суми кредиту (Дисконтна процентна ставка). На умовах викладених у п.1.7 Договору застосовуються умови нарахування відсотків у розмірі 1,60% на день від суми кредиту (Базова процентна ставка).

ОСОБА_1 підписав договір кредиту №439482543 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (MNV729TE).

Факт перерахування ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» обумовленої кредитним договором суми кредиту (19700 грн.) на вказаний позичальником номер банківської картки підтверджено платіжним дорученням від 21.12.2021.

28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТзОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021.

30.10.2020 між ТзОВ «Таліон Плюс» і ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу №030/1023-01 відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021.

04.09.2024 між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТзОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу № 0409/24 відповідно до умов якого ТзОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021 року у загальній сумі 26014,10 гривень з яких: 19698,79 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6315,31 грн. сума заборгованості за відсотками.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікаторомдані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 21.12.2021 ОСОБА_1 уклав з ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого фінансова компанія перерахувала на зазначений ОСОБА_1 картковий рахунок кредитні кошти, а той зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договорами.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.

У подальшому ТзОВ «Юніт Капітал» згідно укладеного договору факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не виконав обов`язки за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором.

Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 392746601 від 21.12.2021 становить 26014,10 гривень з яких: 19698,79 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6315,31 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно умов договору кредитної лінії № 392746601 від 21.12.2021 строк кредитування скінчився 20.01.2022.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України»(п.п 81-85, 91).

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживи кредитування», зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Крім того, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 2 наступного змісту: У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до п. 5.2 договору, строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного п. 1.7 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

Оскільки станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023) зобов`язання за договором №392746601 про надання споживчого кредиту не виконане, а отже положення п. 2 ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» застосовується до спірних правовідносин.

Окрім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 9 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

З урахуванням викладеного, встановивши, що позичальником включені до умов договору кредитної лінії несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа в незалежності від того, чи споживач здійснить погашення заборгованості за кредитним договором, може в односторонньому порядку, без повідомлення споживача продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, що вносить істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставить споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків в розмірі 6315,31 грн., які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими.

Судом, встановлено, що відповідач є військовослужбовцем перебуває на військовій службі в Збройних Силах України має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_5 .

Згідно з Законом України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже після прийняття Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», що затверджений Законом України від 17 березня 2014 року в Україні триває особливий період.

Міноборони України в листі від 01 вересня 2015 року № 322/2/8417 надало роз`яснення щодо дії особливого періоду в Україні після завершення часткової мобілізації. Так, відповідно до ст. 1 Закону «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. Враховуючи зазначене, на даний час в Україні не припинено дію особливого періоду.

Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в реакції станом на 21.12.2021) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

ОСОБА_1 на погашення заборгованості за договором кредитної лінії від 21.12.2021 № 392746601 внесено 9 457 грн., які належить зарахувати на погашення тіла кредиту і за таких обставин із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором кредитної лінії від 21.12.2021 № 392746601 в сумі 10 243 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Змістом частини 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024, акт прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2024 зі змістом витраченого часу в кількості 4 год. та розміром гонорару адвоката за надану правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 сформульовано правовий висновок : «…суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони».

В заяві представник відповідача послалася на ту обставину, що суд при оцінці розміру витрат на правничу допомогу має застосовувати критерії співмірності і реальності витрат, просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі і з підстав не співмірності їх розміру вимогам ст. 137 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених позивачем документів, їх значення для розгляду справи, витрати на правничу допомогу мають складати 1500 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено частково в сумі 10 243 грн. 00 коп. (39,38 % від заявлених вимог), у зв`язку з судові витрати підлягають стягненню пропорційно до суми задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 953 грн. 95 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредиту № 392746601 від 21 грудня 2021 року у розмірі 10 243 грн. 00 коп., 1 500 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 953 грн. 95 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , прож. АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 10.12.2024.

Суддя :