Провадження №2/752/6409/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кокошка О.Б.,

за участю секретаря Матяш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Гулько Жанни Вікторівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гулько Жанна Вікторівна в інтересах ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 22.09.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення суду від 10.05.2023. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона проживає разом із дитиною та самостійно виконує обов`язки щодо її повного утримання. Відповідач не регулярно сплачує аліменти та у різному розмірі, не виконує свої батьківські обов`язки. Передбачені законом та моральними засадами суспільства, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання.

Позивач просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання спільної дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 30 000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн просить покласти на відповідача.

09.08.2024 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Гулько Ж.В. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача, у якій вказала, що сторона відповідача не заперечує проти часткового задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та не заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 5 000,00 грн з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечує проти покладення на нього обов`язку по відшкодуванню позивачу витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

22.09.2017 між сторонами Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, актовий запис №2471, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження від 01.06.2019 серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2023 року у справі №367/1347/23 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Спір між сторонами щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу не вирішувався у судовому порядку. Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні.

Доказів добровільного регулярного виконання батьком дитини свого обов`язку по її утриманню у належному розмірі матеріали справи не містять.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання малолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних чоловіка, батьків, дочки, сина. Відповідачем надано суду відомості про стан його здоров`я - хронічний гепатит С, та він вказує на скрутне матеріальне становище та відсутність доходів за 1 квартал 2024 року.

Разом з тим, стороною відповідача подано до суду заяву, у якій вказано, що відповідач частково визнає заявлені позивачем вимоги, та погоджується сплачувати позивачу аліменти на утримання спільної дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 5 000,00 грн.

Отже, суд виходить з того, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Водночас відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку утримувати неповнолітню дитину у добровільному порядку. Судом враховуються документи, надані відповідачем, на підтвердження здійснення ним часткового добровільного перерахування коштів на утримання його сина ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також той факт, що він у добровільному порядку регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем до стягнення 30 000,00 грн. щомісячно.

Відповідач відомостей щодо розміру свого доходу суду не надав. Проте не заперечив проти стягнення з нього аліментів у розмірі 5 000,00 грн.

Між тим, зважаючи на те, що аліменти стягуються лише на одну дитину, а обставин, які б обумовили стягнення аліментів саме у запропонованому позивачем розмірі встановлено не було, суд враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є цілком достатнім для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 01.08.2024 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн, у зв`язку з тим, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаною позовною заявою.

Витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн підтверджуються копією фіскального чеку про оплату правничої допомоги від 31.07.2024, копією договору про надання правової допомоги від 26.07.2024, у якому сторони обумовили фіксований розмір гонорару адвоката, який не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом на надання послуг чи виконання робіт.

Разом з тим, представник відповідача заперечив проти судових витрат, понесених позивачем з оплати правової допомоги, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість у заявленому розмірі.

Таким чином, з урахуванням викладеного, часткового задоволення позовних вимог, виходячи з предмету спору, значення справи для сторін, її складності, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, розумності, суд приходить до висновку про відшкодування відповідачем позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, оскільки саме такі витрати є співмірними із складністю вказаної справи і підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву адвоката Гулько Жанни Вікторівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій суму в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із позовом - 01.08.2024, та до досягнення повноліття дитиною - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення складене 19.11.2024.

Суддя О. Б. Кокошко