провадження № 2/947/481/24
10.12.2024 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Літвінової І.А.,
секретар судового засідання Скоропуд С.О.,
В серпні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Свої вимоги мотивує тим, що з 2014 року вона сумлінно (добросовісно), відкрито, безперервно володіє, користується, утримує, мешкає та підтримує у належному стані квартиру, в якої зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на цей час вона і досі продовжує володіти і користуватися спірним майном, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
15.08.2023 року ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б. позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа КП «БТІ» ОМР про визнання права власності на 1/4 частину квартири, залишено без руху.
06.09.2023 року стороною позивача надано до суду заяву про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою, додатками та доказами сплати судового збору.
04.10.2023 року суддею Коваленко О.Б. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа - КП «БТІ» ОМР, про визнання права власності на 1/4 частину квартири. Справу призначено до підготовчого судового засідання на 14.11.2023 року.
08 листопада 2023 року представником позивача - адвокатом Черкавським Ю.С. подано до суду клопотання про проведення судового розгляду у режимі відеоконференції.
10.11.2023 року суддею Коваленко О.Б. постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції.
14 листопада 2023 року представником позивача - адвокатом Черкавським Ю.С. подано до суду клопотання про витребування у Третьої одеської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що була заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа № 1327/2012.
Ухвалою суду під головуванням судді Коваленко О.Б. приватного нотаріуса ОМНО Ставнійчук А.О. зобов`язано представити Київському районному суду м. Одеси засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.04.2024 року керівником апарату Київського районного суду м. Одеси видано розпорядження № 43 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
Датою повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Одеси є 03.04.2024 року.
Ухвалою суду від 29.07.2024 року клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів було задоволено.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Черкавський Ю.С. до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Сторона відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами.
В ході розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Вказана квартира складається з 2-х кімнат: загальна площа якої складає 47,8 кв.м, житлова площа 29,4 кв.м.
Згідно заповіту серії ВСК № 686008, зареєстрованого в реєстрі за № 1-209, виданого державним нотаріусом Ставнійчук А.О. 14 березня 2014 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усе його майно, де б воно не було та з чого не складалося та взагалі усе те, що на день його смерті буде йому належати, та на що він за законом митиме право, заповів своєму синові, батьку позивачки - ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 , дідусь позивачки, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 за актовим лисом № 5699 від 12 червня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23.04.2014 року частки спірної квартири було безоплатно передано ОСОБА_1 її батьком ОСОБА_4 , що підтверджується договором дарування серії ВТТ № 917427, зареєстрованим в реєстрі за № 1-367, виданим державним нотаріусом Ставнійчук А.О. 23.04.2014 року. Таким чином, з 23.04.2014 року позивач стала власником частин квартири.
Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За приписами ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх визнання, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 1 Протоколу № 1 до ст. 1 Європейської конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.
У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як визначено у ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Як роз`яснено у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
У пункті 9 вказаної постанови Пленуму ВССУ зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2ст. 344 ЦК України).
Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Аналізуючи зібрані по справі докази судом встановлено, що позивачка добросовісно, безперервно, відкрито, не приховуючи факт знаходження майна в її володінні, понад десять років володіє 1/4 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
В ході розгляду справи судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки факти на які посилається позивач та докази, надані позивачем ніким не спростовані та не оспорені.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: Комунальне Підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину квартири задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Днем складення повного заочного рішення є 23 грудня 2024 року.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі та відповідати вимогам, встановленим статтею 285 ЦПК України.

Суддя: І. А. Літвінова