Справа № 524/7454/23
Провадження №2/524/535/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Панченко А.О.,

за участю представника позивача Лаврук А.М.,

представника відповідача Назаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 07.03.2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н та останній надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшено до 36 000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складають між нею та банком договір, про що свідчить підпис у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав. ОСОБА_1 зобов`язана повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 17.09.2023 заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 37 884 грн. 45 коп., яку просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Ухвалою судді від 13.10.2023 відкрито спрощене провадження у справі.

11.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти позову, повідомляє що не підписувала умови договору кредиту та не знайома з ними, заборгованість відсутня так як нею повернуті на рахунок банку кошти отримані в кредит.

22.12.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач повідомляє, що відповідач ознайомлена з усіма умовами кредитного договору, шляхом підписання договору, наявна заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка підтверджується розрахунком та випискою по рахунку, а отже заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Лаврук А.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Назаренко В.В. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 07.03.2015 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання 07.03.2015 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

В анкеті-заяві від 07.03.2015 відсутні умови кредиту, зокрема, не визначені відсотки за користування кредитними коштами, штрафи, пеня тощо.

Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримала та користувалася кредитними картками: № НОМЕР_1 терміном дії до вересня 2018 року, № НОМЕР_2 терміном дії до жовтня 2022 року, № НОМЕР_3 терміном дії до серпня 2024 року, рух коштів по яких відображено у виписці банку від 22.09.2023 за період з 07.03.2015 до 01.09.2023.

Факт користування кредитними коштами відповідач не заперечує. Відповідач заперечує ознайомлення з умовами кредитного договору, зокрема, процентною ставкою за користування кредитними коштами.

Згідно з випискою АТ КБ «Приватбанк» від 22.09.2023 по кредитному рахунку відповідача вбачається, що витрати склали 165 286,02 грн., з урахуванням списаних відсотків за використання кредитного ліміту, а надходження 127 401,57 грн., баланс на 22.09.2023: - 37 884,45 грн.

До позовної заяви позивачем також долучена копія Заяви відповідачки про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.10.2020, яка складена у подальшому під час випуску наступної кредитної картки за укладеним договором, в якій міститься підпис відповідачки у формі її прізвища ОСОБА_1 , який, як пояснила представник позивача у судовому засіданні, здійснений за допомогою планшета. Відповідач стверджує, що таку заяву вона не підписувала.

Також у матеріалах справи міститься копія Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, однак такі документи, як убачається з них, не містять підпису відповідача.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг; вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його підписання та згодна з його умовами.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» відповідачу 12.01.2018 встановлений кредитний ліміт 26 000 грн., 15.11.2018 збільшений кредитний ліміт до 27 000 грн., 05.12.2019 збільшений кредитний ліміт до 31 000 грн., 05.03.2020 збільшений кредитний ліміт до 36 000 грн., 12.01.2022 зменшений кредитний ліміт до 0,00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості позивача, долученим до позову, відповідач погасив заборгованість: за тілом кредиту у сумі 102 533,39 грн., за простроченим тілом у сумі 5 504,16 грн., по нарахованим відсоткам 1 383,72 грн., по простроченим відсоткам 1 635,28 грн. Наявна заборгованість: за тілом кредиту 30 126,51 грн., за простроченими відсотками 7 757,94 грн.

Загальна заборгованість за кредитом 37 884,45 грн., заборгованість виникла за період з 06.04.2019 року до 17.09.2023 року.

Згідно з наданим суду відповідачем розрахунком про отримані та повернуті кошти, станом на 22.09.2023, ОСОБА_1 внесла на кредитний рахунок 126 643,92 грн., при цьому використала 121 532,25 грн. кредитних коштів.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що "у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів".

За вищенаведених обставин суд вважає, що позивач має право вимагати стягнення з відповідачки лише суму фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту).

Крім того суд звертає увагу на те, що надана банком копія Заяви відповідачки про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка складена у подальшому 19.10.2020 та містить факсимільний підпис (виконаний на планшеті) формі її прізвища ОСОБА_1 , також не свідчить про ознайомлення відповідачки з істотними умовами кредитного договору, зокрема, щодо встановленої процентної ставки за договором, з огляду на таке.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.

Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.

Відповідно до частини третьої статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Доказів того, що відповідач надала письмову згоду, у якій міститься зразок її власноручного підпису, на укладення кредитного договору, шляхом використання її електронного підпису до матеріалів додано не було.

Таким чином суд уважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів ознайомлення та підписання відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.10.2020, в якій, зокрема, визначена процентна ставка за кредитом.

Вищенаведений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.06.2024 у справі № 335/8467/21.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Отже, суд з урахуванням вищевказаних положень законодавства та висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду вважає, що укладений між позивачем і відповідачкою кредитний договір у формі анкети-заяви не містить істотних умов щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, порядку їх сплати, терміну дії договору і строку повернення кредиту, а також щодо неустойки.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи, Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.10.2020, у яких передбачені відсотки за користування кредитом, не містять підпису відповідачки, а тому не є належними доказами того, що відповідачка під час укладання кредитного договору була ознайомлена і згодна з такими Умовами, Правилами і Тарифами банку.

Отже з відповідачки може бути стягнута лише заборгованість за тілом кредиту, однак, як встановлено судом така заборгованість відсутня.

Як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 22.09.2023 по кредитному рахунку відповідач повернула банку 127 401,57 грн., її витрати склали 165 286,02 грн., заборгованість 37 884,45 грн.

Разом з цим із банківської виписки вбачається, що за спірний період, а саме з 06.04.2019 року до 17.09.2023 року, з цього ж кредитного рахунку з відповідачки банком списано 39 843 грн. відсотків за використання кредитного ліміту.

Оскільки, як встановлено судом у цій справі, правові підстави для нарахування та стягнення відсотків відсутні, суд приходить до висновку, що з урахуванням суми фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів, суми списаних відсотків та суми повернутих нею банку коштів, відповідачкою повністю виконано зобов`язання перед банком, а саме повернуто всю суму отриманого тіла кредиту, а тому відсутні і підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, оскільки відповідачка не визнає позовні вимоги щодо нарахованих відсотків та тіла кредиту, а з боку банку наявні порушення законодавства при укладенні кредитного договору, суд враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти (тіло кредиту) банку повернуті, вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості (за тілом кредиту та відсотками) необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 137,141, 259,263-265,274,277, 280-289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06.12.2024.

Суддя Ю.В. Рибалка