КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/38/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування усиновлення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом скарги.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Суд першої інстанції вказав, що 8 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що виявилася у нездійснення заходів примусового виконання рішення суду за виконавчим листом за № 361/10300/21 у відповідності до приписів ч. 5 ст. 26, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». В іншій частині скарги відмовлено. (а.с.134-139), а із даною заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу звернувся у липні 2023 року, тобто із порушенням встановлених строків.

12 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 було відмовлено в ухваленні додаткового рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом скарги.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення без розгляду заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тукмана Євгена Григоровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 361/10300/21 (провадження № 4-с/361/28/23).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в заяві від 04.07.23 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат зазначав, що судом першої інстанції не вирішено питання що до розподілу судових витрат за надану мені професійну правничу допомогу в розмірі 52000,00 грн., докази на підтвердження чого були подані разом із заявою від 08.05.23 по справі №361/110300/21, яка була надіслана на адресу суду 08.05.23 реєстрованим поштовим відправленням №445 і отримана судом 16.05.23.

На підтвердження судових витрат до заяви від 08.05.23 додавався акт приймання-передачі наданих послуг від 08.05.23 на суму 52000,00 грн. Отже в заяві від 04.07.23, яка оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції залишена без розгляду, ОСОБА_4 просив вирішити питання щодо судових витрат, поданих ним до суду 08.05.23 і підтверджених актом від 08.05.2023. Між тим, в ухвалі від 12.06.23, на яку пославcя суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, було відмовлено в ухваленні додаткового рішення згідно заяви, поданої ОСОБА_4 не 08.05.23, а 18.05.23. Більш того, в ухвалі від 12.06.23 мова йде про акт приймання-передачі наданих послуг від 05.05.23, а не від 08.05.23, який додано до заяви від 08.05.23 і про який ОСОБА_4 зазначав в заяві від 04.07.23.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилом п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Право на професійну правничу допомогу гарантоване ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у Рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії державного виконавця, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (ч.1 ст. 452 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що виявилася у нездійснення заходів примусового виконання рішення суду за виконавчим листом за № 361/10300/21 у відповідності до приписів ч. 5 ст. 26, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження. В іншій частині скарги відмовлено. (а.с.134-139)

08 травня 2023 року до суду від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом скарги.

12 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено в ухваленні додаткового рішення суду. (а.с. 162-165)

20 липня 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом скарги. (а.с.175).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Суд першої інстанції вказав, що 8 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що виявилася у нездійснення заходів примусового виконання рішення суду за виконавчим листом за № 361/10300/21 у відповідності до приписів ч. 5 ст. 26, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». В іншій частині скарги відмовлено. (а.с.134-139), а із даною заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу звернувся у липні 2023 року, тобто із порушенням встановлених строків.

12 червня 2023 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 було відмовлено в ухваленні додаткового рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом скарги.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення без розгляду заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тукмана Євгена Григоровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 361/10300/21 (провадження № 4-с/361/28/23).

Повно і правильно встановивши обставини та застосувавши при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Щодо хибності застосування судом першої інстанції положень ст. 141 ЦПК України, то вони на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки засновані на неправильному та вільному тлумаченні законодавства на свою користь і незгоди з ухваленим судовим рішенням.

Главою 8 Цивільного процесуального кодексу України визначено види судових витрат, їхні суми, забезпечення, попередню оплату, відстрочення, розстрочення, зменшення, звільнення від їх оплати та порядок їхнього розподілу між сторонами, а саме, в даному випадку, це ст. 141 процесуального закону.

Тому посилання на те, що зазначена правова норма не підлягала застосуванню є безпідставними.

Інші доводи також спростовуються змістом правильно застосованих судом норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Писана

В.І. Олійник