ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року місто Київ.

Справа № 761/3281/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16627/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді (судді-доповідача) Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 25 червня 2024 року та на додаткове рішення від 25 вересня 2024 року (ухвалене в складі судді Фролової І.В., повний текст рішення складено 23.08.2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Національного інституту стратегічних досліджень (далі - відповідач, НІСД), згідно з яким просив стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 81 531,89 грн. в сумі 45 204,23 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 659 610,46 грн. в сумі 75 003,16 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.02.2023, у справі №761/16207/20 стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 928 645,74 грн.; заборгованість по заробітній платі в сумі 81 531,89 грн. Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви рішення суду в частині сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2020 року по 28 липня 2022 року у розмірі 928645,74 грн не виконано. Заборгованість НІСД перед ОСОБА_1 без утримання податків і зборів складає 269 035,28 грн. Відтак, невиконання відповідачем у визначений законом строк вказаного грошового зобов`язання та тривале його ігнорування завдало позивачу збитків у вигляді знецінення належних до виплати грошових коштів через високий рівень інфляції, що мав місце за період прострочення їх виплати. У зв`язку з цим, з метою захисту власних майнових прав позивач звернувся до суду з даним позовом, який просить задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - задоволено частково.

Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 81 531,89 грн., з яких: 26 432,20 грн - надбавка за високі досягнення у праці за період з 07 серпня 2019 року по 01 січня 2020 року; 32 461,09 грн - надбавка за високі досягнення у праці та премії за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року; 720,78 грн - оплата за два дні відрядження у листопаді 2018 року; 21 917,82 грн - оплата за час відпустки у травні, вересні, жовтні 2019 року та частина компенсації за невикористану частину відпустки, в сумі 757,48 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку в розмірі 659 610,46 грн. за час вимушеного прогулу в сумі 6 267,67 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив, рішення суду в частині позовних вимог, в задоволенні яких йому було відмовлено скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд безпідставно стягнув компенсацію з дати постановлення рішення Верховним Судом, а не з дати, коли у відповідача виник обов`язок виплатити працівникові, кожну складову заробітної плати, що була стягнута за результатами вирішення трудового спору рішенням суду та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На переконання позивача та обставина, що відповідач оскаржив рішення до Верховного Суду не може впливати на те, що знецінення його грошових коштів, почалося з моменту, коли відповідач не виконав свій обов`язок, а не з дати перегляду справи Верховним Судом.

Додатковим рішенням в даній справі від 25 вересня 2024 року було стягнуто на користь позивача 1275 грн. витрат на правничу допомогу в решті заяви, якою ОСОБА_1 просив стягнути 18745 грн. понесених ним витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, - відмовлено.

Не погодившись з таким додатковим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив стягнути всі понесені ним витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Вказував на те, що та обставина, що подані документи підписував він, а не адвокат, не доводить, що адвокат не надавав правничу допомогу в складанні процесуальних документів у справі.

Посилався на те, що суду першої інстанції були надані належні та допустимі докази понесення ним таких витрат.

У відзиві на апеляційні скарги позивача, представник відповідача просить суд залишити рішення та додаткове рішення без змін, так як вважає, що суд надав вірну оцінку доказам, застосував норми матеріального права без будь-яких порушень, не порушив процесуальні норми, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник-адвокат Дорошенко Ю.В. доводи апеляційних скарг підтримали, просили стягнути суму компенсації з урахуванням уточнень її розміру в додаткових поясненнях позивача, наданих апеляційному суду.

Представник відповідача Крива В.В. заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила апеляційний суд врахувати, що рішення в даній справі районного суду вже виконано і всі кошти за рішенням вже перераховані.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг позивача, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так як відповідач рішення суду не оскаржив, в частині задоволених вимог воно не переглядається апеляційним судом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам рішення районного суду в повному обсязі не відповідає.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих ці за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Судом встановлено, що 28 липня 2022 року постановою Київського апеляційного суду, зміненою постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.02.2023, у справі №761/16207/20 за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, серед іншого:

-стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2020 року по 28 липня 2022 року у розмірі 928 645,74 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів;

-стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень заборгованість по заробітній платі в сумі 81 531,89 грн., а саме: 26 432,20 грн. - надбавки за високі досягнення у праці за період з 07 серпня 2019 року по 01 січня 2020 року; 32 461,09 грн. - надбавки за високі досягнення у праці та премії за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року; 720,78 грн. - оплата за два дні відрядження у листопаді 2018 року; 21 917,82 грн. - оплати за час відпустки у травні, вересні, жовтні 2019 року та як частина компенсації за невикористану частину відпустки з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

відповідно до листа НІСД №10-75/17 від 19.12.2023, відповідачем на виконання постанови Київського апеляційного суду від 28.07.2022 у справі №761/16207/20 ОСОБА_1 сплачено 659 610,46 грн.:

30 листопада 2023 року:

- заборгованість середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 439 801,56 грн;?

12 грудня 2023 року:

- заборгованість середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 219 808,90 грн.

Також, відповідно до листа НІСД №10-75/17 від 19.12.2023, відповідачем на виконання постанови Київського апеляційного суду від 28.07.2022 у справі №761/16207/20 ОСОБА_1 сплачено:

30 листопада 2023 року:

- заборгованість щодо оплати за два дні відрядження у листопаді 2018 року в розмірі 720,78 грн.;

12 грудня 2023 року:

- заборгованість щодо надбавки за високі досягнення у праці за період з 07 серпня 2019 року по 01 січня 2020 року в розмірі 26 432,20 грн.;

- заборгованість за надбавкою за високі досягнення у праці та премій за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року в розмірі 32 461,09 грн.;

- заборгованість щодо оплати за час відпустки у травні, вересні, жовтні 2019 року та як частина компенсації за невикористану частину відпустки в розмірі 21 917,82 грн.

Наведене визнається і не заперечується сторонами.

Так як позивачу не було вчасно виплачено заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного прогулу, який відповідно до постанови від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) Великої Палати Верховного Суду є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявні підстави для застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Аналогічний висновок зроблено в Постанові Верховного Суду у справі № 369/3013/20 від 10 травня 2022 року.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено зобов`язання перед позивачем щодо виплати заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні та які, крім того, стягнуто за судовим рішенням, що набрало законної сили 22 лютого 2023 року.

Тому суд виснував, що компенсація втрати доходу має бути стягнута за період з 22.03.2023 та до фактичного виконання рішення суду 30.11.2023.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може виходячи з такого:

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Враховуючи зазначене, колегія суддів встановила, що:

компенсація за не виплату 26 432,20 грн. - надбавки за високі досягнення у праці за період з 07 серпня 2019 року по 01 січня 2020 року має нараховуватись з часу, коли ця надбавка мала бути виплачена, тобто з вересня місяця на частину надбавки, яку позивач мав отримати в серпні місяці (1411, 42), з листопада на суму надбавки, що мала бути нарахована в жовтні 2011 року (8083, 64) , з грудня на нараховану надбавку в листопаді(7057,14) з січня 2020 року на суму надбавки за грудень( 9880).

компенсація втрати доходу за не виплату 32 461,09 грн. - надбавки за високі досягнення у праці та премії за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року має бути обрахована за період з грудня 2018 року по день виплати;

компенсація за порушення строків виплати 720,78 грн. - заробітної плати за два дні відрядження у листопаді 2018 року має нараховуватись з грудня 2018 року;

компенсація втрати доходу за порушення строків виплати 21 917,82 грн. - оплати за час відпустки у травні, вересні, жовтні 2019 року та частина компенсації невикористаної відпустки, відповідно має нараховуватись з червня, вересня та жовтня 2019 року на оплату за період відпустки зі збереженням заробітної плати, а за не виплату компенсації за невикористані дні відпустки 15 856 грн.12 коп. з квітня 2020 року, з урахуванням звільнення позивача в березні 2020 року, оскільки крайнім днем виплати такої компенсації є дата звільнення з роботи.

Стосовно строку нарахування компенсації втрати доходу у зв`язку з порушенням строку виплати середнього заробітку за вимушений прогул, то така компенсація має бути виплачена та обрахована за порушення строків виплати середнього заробітку в сумі 439801,56 з серпня 2022 року до жовтня 2023 року, а за порушення строку виплати 219 808, 90 грн. з серпня 2022 року по листопад 2023 року. Такий підхід враховує дату виконання рішення суду про стягнення вказаних сум, а також те, що присуджений середній заробіток за вимушений прогул був апеляційним судом постановою від 28 липня 2022 року, а не так як помилково зазначив районний суд та вважав відповідач Верховним Судом в березні 2023 року.

Постанова Київського апеляційного суду, якою було присуджено середній заробіток за вимушений прогул набрала законної сили 28 липня 2022 року, незалежно від її касаційного оскарження. Верховним Судом зміна була лише в частині вказівки про утримання з присуджених сум обов`язкових податків та платежів.

Оскаржуючи постанову апеляційного суду відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому з огляду на те, що Верховний Суд погодився з апеляційним судом в частині необхідності стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та поновлення позивача на роботі, позивач має право на отримання компенсації втрати його доходів саме з серпня 2022 року, як позивач просив у своїй позовній заяві, а не з дати постановлення Верховним Судом постанови в лютому 2023 року.

Перевіривши розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за вимушений прогул, апеляційний суд встановив, що в розрахунку наданому до апеляційного суду вірно зазначено період, за який має стягуватись компенсація по кожній сумі, а також в уточненому розрахунку було враховано, що компенсація мала нараховуватись уже на суму, з якої відраховані податки та збори, а не на суми, які в постанові апеляційного суду були зазначені без відрахування таких податків.

На спростування уточненого розрахунку позивача, представником відповідача власного розрахунку не зроблено, доводів про те, що розрахунок зроблено невірно в запереченнях на пояснення представником відповідача не наведено, лише вказано, що районний суд вірно визначився з періодом нарахування та просили врахувати, що відповідач під час апеляційного перегляду справи виконав рішення районного суду в даній справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, надав неповну оцінку викладеним учасниками справи обставинам, внаслідок чого суд не встановив обставини справи, що мають значення для правильного вирішенні справи, висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають обставинам справи та наданим доказам, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не застосування норм матеріального права, які мали б бути застосовані до спірних правовідносин.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення в частині визначення розміру компенсації втрати частини доходів зміні шляхом стягнення з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивача (в загальному розмірі 81 531,89 грн.), - 36 814 грн. 86 коп., замість стягнутих районним судом 757, 48 грн. та компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати середнього заробітку за вимушений прогул в сумі 60 377 грн. 52 коп. замість 6267 грн. 67 коп., що стягнуті районним судом з утриманням з цих сум установлених законодавством України податків і зборів.

Колегія суддів також зазначає, що виплата під час апеляційного розгляду позивачу, присуджених районним судом сум компенсації та витрат на правничу допомогу, має бути врахована і позивачем під час подачі заяви на виконання рішення суду і органом , що буде проводити виконання постанови апеляційного суду та виконання даної постанови, яке має проводитись за мінусом сум сплачених відповідачем на виконання рішення районного суду від присуджених цією постановою сум.

При цьому з огляду на те, що апеляційний суд ухвалює та переглядає рішення районного суду за обставинами на дату його ухвалення, то в резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначаються ті суми, які мали б бути зазначені районним судом при правильному вирішенні спору.

Щодо апеляційної скарги позивача на додаткове рішення:

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стягуючи позивачу витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 1275 грн., районний суд виходив з того, що в договорі про надання правничої допомоги позивачу адвокатом не було передбачено надання тих послуг, які були наведені в заяві про стягнення витрат на правничу допомогу, а також суд зазначив, що процесуальні документи за складання яких обраховані витрати підписані самим позивачем, а не адвокатом, що свідчить про те, що такі послуги адвокатом не надавались. Крім того суд виходив з недоведеності оплати позивачем адвокату заявлених коштів.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується.

20 грудня 2023 року між ОСОБА_1 (надалі - Замовник. Клієнт) та адвокатом Дорошенко Юлією Вікторівною (надалі - Адвокат) було укладено Договір про надання правничої допомоги (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу в трудових відносинах клієнта з НІСД в тому числі представництво в судах.

Відповідно до п. 1.4 Договору Адвокат виконує завдання, передбачені Договором, на підставі наданих Замовником ксерокопій документів, що відповідають оригіналам.

Відповідно до Акту прийому-передачі документів від 15.01.2024 Замовником Адвокату було передано документи для опрацювання їх адвокатом.

Так, пунктом 1 Акту від 15.01.2024 визначено, що відповідно до п. 1.4 Договору Замовник передає, а Адвокат приймає для виконання умов Договору наступні документи:

-Копія листа НІСД №10-75/17 від 19.12.2023 про інформування щодо виконання НІСД судових рішень.

-Копія листа-вимоги ОСОБА_1 від 20.12.2023 щодо сплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

-Копія листа НІСД №10-70/01 від 08.01.2024 за результатами розгляду листа-вимоги від 20.12.2023.

Тобто позивач передав Адвокату в роботу документи, що були наявні у позивача та мали відношення до предмету спору.

Позивач передавав наявні у останнього матеріали, що стали доказовою базою при поданні позовної заяви та на підставі переданих документів Адвокатом в подальшому вибудовувалась правова позиція для захисту прав та інтересів позивача.

У заяві про розподіл судових витрат на арк. 4 позивачем було зазначено: «Позивачем Адвокату було передано документи для опрацювання їх останнім. Передача документів в роботу Адвокату підтверджується Актами прийому-передачі документів від 15.01.2024, 22.05.2024.» Жодного посилання на Акт від 15.01.2024, як на обсяг наданих Адвокатом послуг, заява про розподіл судових витрат не містить.

Тому нерелевантними є посилання суду на «передачу позивачем готових документів, що породжує сумніви щодо фактичних обсягів надання правничої допомоги адвокатом». Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом, станом на 25.06.2024 та Акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правничої допомоги від

26.06.2024 адвокатом надавались наступні послуги (коротко):

Надання консультацій щодо питання стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Час півтори години-загальна вартість робіт 1275 грн.

Аналіз та дослідження переданих матеріалів (документів), як доказової бази. Використаний час 2 години. Вартість послуги 1700 грн.

Аналіз та дослідження останньої судової практики різних судових інстанцій з питання стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. - 3 години, вартість 2550 грн.

Здійснення, підготовка та оформлення детального розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.Півтори години -1275 грн.

Складення позовної заяви 6 годин 5100 грн., формування додатків1 година-850 грн.

Надання консальтації та побудова позиції після отримання відзиву та його дослідження 425 грн.+ 1275 грн.загалом 2 години

Підготовка відповіді на відзив - 5 годин - 4250 грн.

Разом надано послуг 22 години на 18700 грн.

Такі види послуг повністю охоплюються поняттям правничої допомоги в трудових відносинах з відповідачем та представництво в суді, а тому висновок суду, що надані послуги не були передбачені договором є помилковим.

Посилання на не підписання адвокатом позовної заяви, заперечень на відзив та інших документів, не свідчить про те, що адвокатом не надавалась правнича допомога щодо їх складання.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 у справі №23-рп/2009 зазначено, що правнича допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів, звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правничу допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктам права.

З викладеного слідує, що до правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

Посилання на неналежність доказів по оплаті та родинні стосунки, не можуть бути підставою для відмову у стягненні витрат, оскільки компенсації підлягають не тільки реально понесені витрати, а й ті які за договором клієнт іще має сплатити адвокату. Перебування позивача і адвоката у родинних стосунках не виключає оплатності послуг по правничій допомозі.

Надані районному суду докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу є належними та допустимими.

З урахуванням заперечень відповідача, щодо неспівмірності заявлених послуг, витраченому та необхідному часу адвоката , колегія суддів вважає, що заявлений адвокатом час на аналіз судової практики 3 години та складання позову 6 годин не відповідає критеріям розумності та справедливості, оскільки адвокат має бути обізнаний з судовою практикою і при кожному наданні послуг відсутня необхідність додаткового вивчення такої практики, а тому суд вважає що такі послуги мають складати загалом не більше 6 годин і за аналіз судової практики і складання позову. Крім того колегія погоджується, що формування документів не є правничою допомогою , а повторна консультація, аналіз матеріалів після отримання відзиву не є необхідною послугою, оскільки позиція позивача сформована під час подачі позову жодним чином не міняється після отримання відзиву. Також 5 годин на складання відповіді на відзив є явно завищеним, оскільки відповідь на відзив частково повторює позовну заяву, а тому достатньо 2,5 годин для складання відповіді на відзив.

Враховуючи викладене апеляційний суд встановив, що необхідними, розумними послугами наданими адвокатом в суді першої інстанції є послуги на 11475 грн.

Разом з тим, з огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду позовні вимоги позивача задоволено на 81%, відповідач відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України зобов`язаний компенсувати витрати на правничу допомогу в сумі 9295 грн.- пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне змінити стягнуті витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції з 1275 грн. на 9295 грн., частково задовольнивши скаргу позивача на додаткове рішення.

В апеляційному суді адвокат позивача просила стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 22 943 грн, 85 коп. Відповідач заперечував щодо співмірності заявленої суми з тими видами робіт, які адвокат мав виконати на стадії апеляційного розгляду. Колегія суддів вважає, що за складання двох апеляційних скарг, нового розрахунку компенсації та участі в двох судових засіданнях в апеляційному суді, одне з яких тривало 1 хвилину, пропорційно до задоволених вимог позивача, відповідач має компенсувати 7 000 грн. При цьому колегія враховує, що на стадії апеляційного розгляду необхідно вдвічі менше часу на надання правничої допомоги, ніж в суді першої інстанції, оскільки і законодавство і правова позиція вже опрацьовані та сформовані, зміст апеляційної скарги є частково повторенням позиції зазначеній в позові , запереченнях на відзив, та заяві про стягнення витрат . Разом з тим з огляду на те, що в апеляційному суді адвокат надавав правничу допомогу в судовому засіданні, то відповідач має компенсувати іще витрати за участь в судових засіданнях пропорційно до задоволених вимог.

Так як позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу позову та апеляційної скарги з відповідача в дохід держави необхідно стягнути відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги 2452 грн. 68 коп.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України рішення в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року змінити.

Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивача (в загальному розмірі 81 531,89 грн.), - 36 814 грн. 86 коп., замість стягнутих районним судом 757, 48 грн. та компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати середнього заробітку за вимушений прогул в сумі 60 377 грн. 52 коп. замість 6267 грн. 67 коп., що стягнуті районним судом з утриманням з цих сум установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в дохід держави 2452 грн. 68 коп.

Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції 9295 грн., замість стягнутих районним судом 1 275 грн., а також стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 7 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська