ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2200/24
провадження № 2/753/3731/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарі Власенку Д.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про стягнення грошової компенсації,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

У січні 2024 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення грошової компенсації.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 травня 2013 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу, а саме 03 квітня 2019 року, сторонами придбаний автомобіль «OPEL ASTRA», універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

Вказує на те, що на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України вона з дітьми евакуювалася за межі України та 13 квітня 2022 року звернулась до Федерального центру шукачів прихистку в Швейцарії, де отримала тимчасовий прихисток разом з дітьми Єгором та Альбертом в Швейцарії.

У серпні 2022 року вона через свого представника звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року у справі № 753/8811/22 шлюб між нею та відповідачем розірваний.

Влітку 2023 року вона дізналась, що відповідач без її письмової згоди та без повідомлення відчужив спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи, що вона немає доступу до спірного автомобіля, виходячи із вартості аналогічних транспортних засобів, вважає, що вартість вказаного автомобіля еквівалентна сумі у розмірі 5 500,00 дол. США, що за курсом НБУ на день підготовки позову становить 205 999,20 грн (станом на 24 січня 2024 року 1 долар = 37,4544 грн).

На підтвердження середньої вартості спірного автомобіля позивачка додала відомості з сайту auto.ria. (калькулятор розрахунку вартості автомобіля) та сайту Міністерства економіки України від 24 січня 2024 року.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію у розмірі 102 999,60 грн за 1/2 частину вартості легкового автомобіля «OPEL ASTRA», універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя, та був відчужений відповідачем без її згоди, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 .

Відзив ОСОБА_2 на позовну заяву мотивований тим, що спірний автомобіль придбаний за кошти, що належали йому особисто, оскільки позивачка не працювала та не мала самостійного заробітку. Крім того, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача компенсації 1/2 частини вартості спірного автомобіля, позивачка не заявляла вимогу про поділ майна подружжя, а також не надала доказів на підтвердження його дійсної вартості. Звертає увагу на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки жодних заходів щодо визнання договору купівлі-продажу автомобіля позивачем не вжито. Також вказує на те, що кошти від продажу автомобіля використовувалися в інтересах сім`ї, зокрема, на побутові витрати, харчування та утримання дітей.

Представник позивачки ОСОБА_4 - адвокат Савицька С.Л. подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вказує на те, що відзив на позов не містить доказів спростування обставин, які стали підставою для пред`явлення позову.

Відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на відповідь на відзив, у якому, окрім доводів викладених у відзиві на позов, вказує на те, що спірний автомобіль був відчужений ним під час шлюбу з позивачкою, а тому відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивачки компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, оскільки отримані від продажу автомобіля кошти були використані в інтересах сім`ї та дітей.

Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу для розгляду справи в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 12 березня 2024 року.

01 березня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

21 березня 2024 року від представника позивачки - адвоката Савицької С.Л. на адресу суду засобом поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив.

27 березня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

03 квітня 2024 року від представника позивачки - адвоката Савицької С.Л. на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Протокольною ухвалою суду від 04 квітня 2024 року відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків, задоволено клопотання про долучення доказів, задоволено клопотанння відповідача про долучення доказу, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування

11 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03 квітня 2019 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу зареєстрований транспортний засіб «OPEL ASTRA», універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З квітня 2022 року ОСОБА_4 разом із дітьми перебують за межами України, рішенням Федерального центу шукачів прихистку у Швейцарії від 14 квітня 2022 року ОСОБА_4 та дітям наданий тимчасовий прихисток в Швейцарії.

01 вересня 2022 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу відчужив автомобіль «OPEL ASTRA», універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року у справі № 753/8811/22 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірваний.

Вивчивши письмові докази, що містяться у справі, суд вважає за необхідне задовольнити частково позов з огляду на таке.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке саме положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 65 CК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), та підтримується Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 509/2831/19 (провадження № 61-6321св23), що свідчить про сталість відповідної правової позиції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) вказано, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18).

Тобто у разі відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь третьої особи позивач вправі вимагати стягнення з відповідача 1/2 частини його вартості, визначеної на час розгляду справи, а не визнання права власності на 1/2 його частини, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 03 квітня 2024 року у справі № 210/2492/19 (провадження № 61-6037св23).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що під час шлюбу сторін, а саме 03 квітня 2019 року, за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Доводи відповідача про те, що він придбав спірний автомобіль за особисті кошти, суд відхиляє, оскільки належних та допустимих доказів цих обставин відповідач суду не надав, не спростував презумпцію спільності такого майна подружжя.

Судом встановлено, що відповідач 01 вересня 2022 року розпорядився спільним майном на власний розсуд без повідомлення та згоди позивача.

Відповідач не довів належними доказами, що отримав згоду на відчуження автомобіля у ОСОБА_4 , і що розпорядившись спільним майном подружжя на власний розсуд, використав отримані від продажу автомобіля кошти в інтересах сім`ї.

При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду в постановах від 30 січня 2019 року в справі № 158/2229/16-ц, від 10 червня 2022 року в справі № 544/856/20, від 01 березня 2023 року в справі № 359/10855/19, від 20 грудня 2023 року в справі № 127/21002/21 про те, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Враховуючи наведене, суд відхиляє неспроможні доводи ОСОБА_2 , що перебування в шлюбі під час продажу автомобіля свідчить про те, що грошові кошти використані в інтересах сім`ї.

Основною метою, яку прагнула досягнути позивачка при зверненні з позовом, є стягнення з відповідача грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірне майно (автомобіль), та враховуючи встановлені обставини у цій конкретній справі, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача в цьому випадку є саме стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на це, необгрунтованими є доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного автомобіля з тих підстав, що позивачка не порушувала питання про поділ майна подружжя.

Суд також враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22 вересня 2022 року в справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21), в якій Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними спірних правочинів у зв`язку з непритягненням до участі у справі у якості співвідповідачів набувачів спірного майна, а також з підстав того, що в разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості в майні, яке було відчужено без її згоди, і подає позов про стягнення компенсації в розмірі своєї частки у вартості відчуженого спільного майна, то пред`явлення одночасно позову про визнання договору недійсним не є ефективним способом захисту її прав, оскільки такий спосіб захисту не захищає та не відновлює у результаті її порушене право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) сформовано правовий висновок, згідно з яким у разі відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, слід визначити ринкову вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого (аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).

Таким чином, з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такі ж правові висновки підтримувалися Верховним Судом і надалі, зокрема, у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 481/635/20 (провадження № 61-949св22).

Верховний Суд у постановах від 08 червня 2022 року у справі № 753/15538/20, від 09 серпня 2023 року у справі № 175/1025/20, від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21 дійшов висновку про допустимість визначення вартості спільного майна подружжя, відчуженого проти волі іншого з подружжя, при вирішенні питання стягнення компенсації за належну іншому подружжю частку, виходячи з аналізу ринку аналогічного майна на час розгляду справи, в тому числі з інформації з сайту auto.ria.

Позивачка на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала роздруківку відомостей щодо розрахунку вартості автомобіля з офіційного веб-порталу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, згідно якої середньоринкова вартість легкового автомобіля «OPEL ASTRA», 2007 року випуску, становить 184 281,00 грн, а відповідно до інформації щодо визначення ринкової вартості для відповідного автомобіля при нормальному зносі та використанні наведеної на всеукраїнському веб-порталі оголошень з продажу та придбання автомобілів https://auto.ria.com середня ринкова вартість автомобіля складає еквівалент 5 126 дол. США, що за офіційним курсом купівлі-продажу національної валюти до долара США, встановленому НБУ на дату визначення ціни позову становить 191 991,25 грн, і за середньозваженим показником ціна позову становить: (184 281,00 грн + 191 991,25 грн) / 2 = 188 136,13 / 2 = 94 068,06 грн.

Доказів на спростування указаного розміру ринкової вартості автомобіля «OPEL ASTRA», 2007 року випуску, відповідач не надав.

Судом було роз`яснено відповідачу його право заявити клопотання про призначення у справі судової експертизи для з`ясування ринкової вартості спірного транспортного засобу. Разом з тим, відповідного клопотання до суду подано не було.

Доводи відповідача, що при визначенні вартості автомобіля має враховуватися ціна, що указана в договорі купівлі-продажу транспортного засобу, суд до уваги не бере, оскільки така вартість автомобіля не є ринковою, а є договірною та погоджується між сторонами договору, а позивач стороною такого договору не була.

З урахуванням викладено, беручи до уваги, що транспортний засіб було придбано в період перебування подружжя у шлюбі, він був об`єктом спільної сумісної власності, а тому кожна зі сторін мала рівні права на нього, відповідач без згоди позивача відчужив цей автомобіль, а тому суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню грошова компенсація половини середньоринкової вартості автомобіля «Opel Astra», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сумі 94 068,06 грн.

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1 102,19 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про стягнення грошової компенсації, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію половини середньоринкової вартості автомобіля «Opel Astra», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 94068 гривень 06 копійок.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1102 гривень 19 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 21.05.2024.

Суддя: Ю.С. Мицик