ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5745/24
Провадження № 2/210/1787/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кучевасової А.В.,

розглянувши згідно з вимогами частини 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач ОСОБА_1 02 жовтня 2024 року звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , рідна бабуся позивача. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно. 06 лютого 2015 року, син ОСОБА_2 , батько позивача, ОСОБА_3 , звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Однак, свідоцтво про прийняття спадщини ОСОБА_3 отримано не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , батько позивача, помер. Будь яких родичів, окрім доньки, у ОСОБА_3 не було. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_3 належав будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0933 га. 01 грудня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенка М.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 . 16 липня 2024 року приватний нотаріус Терещенко М.С. направив позивачу постанову від 15 липня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з недотриманням спадкоємцем строків для прийняття спадщини у шість місяців та ненадання доказів прийняття спадкоємцем спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, оскільки на момент смерті батька вона знаходилась за кордоном, куди виїхала ще до початку повномасштабного вторгнення в Україну. Протягом деякого часу позивач боялась повертатись в Україну через безпосередню близькість бойових дій до міста Кривого Рогу та постійними обстрілами території країни. Під час перебування за кордоном вона телефонувала до нотаріальної контори з питання подачі заяви про прийняття спадщини, на що отримала відповідь, що особливості спадкування в умовах воєнного стану визначені постановою Кабінету Міністрів України, у якій зазначено, що на період воєнного стану строк для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється.

Аргументи учасників справи

Представник позивача ОСОБА_4 через канцелярію суду подано заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та її представника.

Від відповідача через канцелярію суду подано заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі представника виконкому за наявними в матеріалах справи документами.

Крім того, згідно ухвали суду від 04 жовтня 2024 року на адресу суду надані письмові докази.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача, ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується актовий записом про смерть №693, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 09.08.2023 р. (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВВ №922600 від 25.06.1999 року ОСОБА_2 є спадкоємицею майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-14).

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0933 гектарів за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 15-16).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВВ №458296 від 17.09.1999 року ОСОБА_2 є спадкоємицею майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , номер актового запису 551 від 07.09.1972 року, у відомостях про матір вказано: ОСОБА_6 , відомості про батька: ОСОБА_7 (а.с.19-20).

Батько позивача, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 21).

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , номер актового запису 79 від 27 квітня 1997 року, видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в графі батько вказано ОСОБА_3 (а.с. 22).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Позивач через представника ОСОБА_8 01 грудня 2023 року звернулась до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С. із заявою про прийняття спадщини, у зв"язку з чим відкрито спадкову справу 32/2023, номер у спадковому реєстрі 71661454 (а.с. 50-52).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, окрім позивача, відсутні.

Позивач 10.06.2024 року звернулась до нотаріальної контори ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), де повторно склала заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 78-81).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2024 року приватний нотаріус Терещенко М.С відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк прийняття спадщини після його смерті (а.с. 25-27).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , останній проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 24.06.2003 року по 16.05.2022 року. Станом на 16.05.2022 року інші зареєстровані особи відсутні (а.с. 73).

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті ОСОБА_3 .

Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини.

З копії спадкової справи №32/2023, наданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу вбачається, що позивач звернулася до нотаріуса заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом 01 грудня 2023 року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в зв`язку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

В залежності від конкретних обставин справи суд може визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.

Для вирішення питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду в справі № 681/203/17-ц зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

В контексті даної справи та поважності пропуску строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що причиною пропуску для прийняття спадщини було те, що вона тривалий часв проживає за кордоном, куди виїхала працювати ще до смерті батька, та до повномасштабного вторгнення.

З наданих до суду документів вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебувала і потсійно перебуває з липня 2022 року і по теперішній час за межами України (Канада, Туреччина, Грузія, Польща тощо). Вбачається, що у листопаді 2023 року позивач на території України оформила довіреність для представництва її інтересів в судах та нотаріальних органах, на підставі якої уповноважена особа 01.12.2023 року звернулась до нотаріуса, а в подальшому оформлювала звернення до нотаріуса вже за кордоном.

Факт проживання позивача за межами України сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан через військову агресію російської федерації проти України, який діє до цього часу. Указ затверджений Верховною Радою України Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року. Воєнний час продовжено і на теперішній час.

Загальновідомою є обставина, що з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, на деяких територіях велися активні бойові дії, частина територій опинилась під окупацією, місто Кривий Ріг також опинилось під ракетними обстрілами, а з листопада 2022 року через пощкодження критичної інфраструктури відбувалися стабілізаційні відключення електроенергії. Крім того, у відкритих джерелах масової інформації громадянам доведилося до відома, що не працюють державні реєстри нерухомого майна, а перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинено.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яку передбачалось, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.

Суд враховує, що станом на дату смерті спадкодавця - батька позивача, - цитована постанова діяла, та через необізнанність з порядком прийняття спадщини, у тому числі й за кордоном, потенційні спадкоємці вважали, що не мають можливості оформити свпадкові права.

Проте вказаний пункт виключено на підставі постанови КМУ від 9 травня 2023 р. № 469 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану".

Тобто, на момент смерті спадкодавця (який припадає на перший рік повномасштабного вторгнення) в нотаріаті діяли правила, що свідоцтво про право на спадщину видавалось лише тим спадкоємцям, в яких цей строк завершився до 06.03.2022 року, що пов`язувалося із законодавством, прийнятим в умовах воєнного стану та відсутності доступу до Спадкового реєстру.

Впродовж тривалого періоду пересічні громадяни, керувалися пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», які введені 06 березня 2022 року, та були чинні до травня 2023 року, а так само й відсутність єдиного підходу в сфері нотаріальних дій, та відсутність доступів до Спадкових реєстрів впродовж значного часу, призвело до неправильного тлумачення положень статті 1270, 1272 ЦК України.

Таким чином, суд не5 може не погодитись з тим, що позивач, вважала, що воєнний стан є перепоною для прийняття спадщини та отримання свідоцтва на право на спадщину.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» призвів до неправильного її тлумачення та застосування. В той же час, її тлумачення, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України який і є основним актом цивільного законодавства України (Постанова КЦС ВС від 25 січня 2023 року у справі №676/47/21).

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; а пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України.

Отже, кінцевий строк для прийняття спадщини, на момент виникнення спірних правовідносин становив 16 листопада 2022 року, який позивач пропустила, оскільки звернулася до нотаріуса лише 01.12.2023 року.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані як з перебуванням тривалий час за межами України, відсутності на початку воєнного стану єдиної практики оформлення спадкових прав за відсутності доступів до реєстрів нерухомого майна, неправильним тлумаченням та застосування ст. 1270, 1272 ЦК України з урахуванням постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відсутністю доступу до Спадкового реєстру певний час після запровадження військового стану, а так само й частими обстрілами та пошкодження об"єктів інфраструктури, повітряними тривогами, тощо, тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважною, та позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивачів на справедливий суд відповідно до ст.ст. 6 , 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи, а так само наявності ефективних способів захисту.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17.

Суд зазначає, що за відстуності заперечень міської ради, відсутність інших спадкоємців за законом та заповітом, неправильне розуміння ієрархії нормативно-правових актів, запровадження воєнного стану, вжиття позивачем заходів щодо оформлення спадкових прав через нетривалий проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про її прийняття, та зверненням до суду із позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини свідчить про її бажання реалізувати свої права,.

Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає причини пропуску ОСОБА_1 для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатковий строк один місяць для подання відповідної заяви до нотаріуса.

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, як єдиної спадкоємиці за закном.

Підстав для стягнення за рахунок держави судового збору на користь позивачки суд не вбачає, оскільки її права невизнаються державою саме через її необачні дії..

Керуючись ч.3 ст.1272, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 9, 12,13,77, 81, 141, 259-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , який становить 2 (два) місяціі з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: Територіальна громада в особі Криворізької міської Ради (адреса реєстрації: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42).

Суддя: О. В. Чайкіна