Справа №295/6890/23
УХВАЛА

Про скасування судового наказу

19.12.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі за заявою Приватного підприємства «Нова Крошня ВЖРЕП №4» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить поновити строк для звернення із заявою, скасувати судовий наказ, виданий Богунським районним судом м. Житомира 03.07.2023 №295/6890/23 про стягнення з неї на користь Приватного підприємства «Нова Крошня ВЖРЕП №4» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 5 402,39 грн. за період з 01.06.2020 року по 30.04.2023 року (включно), судового збору у розмірі 268, 40 грн, а також зобов`язати приватного виконавця Волкову Є.О. повернути заявниці на її картковий рахунок стягнені 700, 00 грн.

В обґрунтування заяви вказано, що стягувачем неякісно та неповно надавались послуги заявнику. У квартирі АДРЕСА_1 , довгий період часу ніхто не проживав, судовий наказ заявник отримала безпосередньо від стягувача після того, як сама звернулась до нього з вирішенням питання заборгованості і надання послуг. Між стягувачем та заявником було укладено договір про реструктуризацію заборгованості. Крім цього, заявник зазначила, що на її думку, судовий наказ судом їй не направлявся, а судовий збір, сплачений за видачу судового наказу, вона не зобов`язана повернути стягувачу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 03.07.2023 Богунським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Нова Крошня ВЖРЕП №4» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 5 402,39 грн. за період з 01.06.2020 року по 30.04.2023 року (включно), та судового збору у розмірі 268, 40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Цивільного процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 171 Цивільного процесуального кодексу України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, та сама відповідна заява боржника є підставою для скасування судового наказу.

З огляду на те, що боржник заперечує проти вимог стягувача, відповідно до приписів ст. 171 ЦПК України, виданий 03.07.2023 судовий наказ про стягнення заборгованості підлягає скасуванню.

Щодо вимоги заявника про зобов`язання приватного виконавця Волкову Є.О. повернути заявниці на її картковий рахунок стягнені 700, 00 грн.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановленихст.382 ЦПК України 2004 року (ст.445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Згідно довідки приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. №13217 від 11.12.2024 в межах виконавчого провадження №72875405 з примусового виконання судового наказу №295/6890/23, виданого 21.09.2023 Богунським районним судом м. Житомира було стягнуто кошти в сумі 755, 03 грн, з яких 700, 00 грн - як мінімальні витрати виконавчого провадження та 55, 03 грн - перераховано на користь стягувача ПП «Нова Крошня ВЖРЕП №4».

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження").

Сттатею 45 Закону України "Про виконавче провадження" визначений порядок розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження", розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно приписів ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" визначений порядок виплати виконавцем стягнутих з боржника грошових коштів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження та постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

З огляду на зазначене правовими підставами для стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є саме постанова виконавця, а не рішення суду. У зв`язку з чим поворот виконання судового наказу щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження - є безпідставним, оскільки у згаданому наказі не було вирішено відповідне питання.

Як зазначено судом вище, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача, а не з державного виконавця, всього отриманого стягувачем за рішенням чи судовим наказом, які у подальшому були скасовані.

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження " у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, під час закриття виконавчого провадження саме виконавцем виноситься постанова про повернення виконавчого збору.

Отже, заява в частині зобов`язання приватного виконавця Волкову Є.О. повернути заявниці на її картковий рахунок стягнені 700, 00 грн (повороту виконання стягнутої приватним виконавцем суми мінімальних витрат виконавчого провадження) до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 161, 170, 171 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий 03.07.2023 Богунським районним судом м. Житомира №295/6890/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства «Нова Крошня ВЖРЕП №4» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 5 402,39 грн. за період з 01.06.2020 року по 30.04.2023 року (включно), а також судового збору у розмірі 268, 40 грн.

В решті вимог заяви відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Ухвала в частині відмови в задоволенні вимог заяви про поворот виконання судового наказу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Чішман