Справа №705/3106/23
2/705/526/24 ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
26 листопада 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Піньковського Р.В.
при секретарі Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання недійсним договору споживчого кредиту,
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кушнеренко Т.В. звернулась до суду з позовом до ТОВ «Качай гроші» про визнання недійсним договору споживчого кредиту.
Як з`ясувалося шахраї заволоділи номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яким раніше користувався ОСОБА_1 , та який був фінансовим номером у банківських установах, акаунтах Google, Facebook, Instagram, мобільних додатках Viber та інших.
Одразу 05 березня 2023 року позивач зателефонував до оператора мобільної мережі Vodafon з приводу надання пояснень, яким чином невідомі особи заволоділи його номером телефону, на що було надано відповідь, що номер було активовано 05.03.2023 та більше інформації вони зможуть надати при зверненні до них з Національної поліції з відповідним запитом.
05 березня 2023 року сім-картка знаходилася у планшеті, який перебував у позивача. При цьому останній з 22 лютого 2022 року перебуває в Польщі та до цього часу до України не повертався, що підтверджується копією закордонного паспорту. Планшет в свою чергу, де перебувала сім-картка, також було заблоковано шахраями.
Як вбачається з відповіді на адвокатський запит ПрАТ «Водафон» було надано відповідь про те, що телекомунікаційні послуги по абонентському номеру НОМЕР_1 надавалися знеособлено (анонімно), без реєстрації персональних даних та укладення договору. 22 листопада 2022 року номер було деактивовано, оскільки закінчився термін дії номера (більше року не поповнювався рахунок). Останнє поповнення було 21.08.2021 року. Через кілька місяців сім-картка з цим номером була запущена до продажу.
В цей же день шахраї зламали акаунти позивача в соціальних мережах та почали від його імені писати родичам повідомлення з метою встановлення паролю Приватбанку. ОСОБА_2 встиг зробити скріншот сторінки в соціальній мережі, з якої було видно, що картка мобільного оператора відновлена в м. Дніпрі та знаходиться там же.
В кінці березня 2023 року на мобільний телефон батька позивача ОСОБА_3 , почали надходити дзвінки з вимогами, щоб позивач повернув кредити.
ОСОБА_2 після цього зрозумів, що окрім крадіжки власних коштів з картки, на його ім`ям в цей день також було оформлено кредити.
13 квітня 2023 року позивач виконав запит до Бюро кредитних історій України, і виявилося, що на нього 05 -06 березня 2023 року оформлено кредити в чотирьох фінансових установах: «МАНІВЕО», ТОВ «МІОЛАН», ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», а також «АВЕНТУС УКРАЇНА».
13 квітня 2023 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з листом у якому повідомив про те, що ніяких кредитних договорів з ними не укладав, а також про обставини, які зазначено в позові вище, в тому числі про заволодіння фінансовим номером мобільного телефону.
Відповідачем відповіді на його заяву надано не було, також на його вимогу не було надано копію кредитного договору та не повідомлено про обставини його укладення.
На який рахунок перераховувалися кошти відповідачем позивачу невідомо, лише можна припустити, що вказані кошти зараховувалися на картковий рахунок, відкритий у АТ «Райффайзен Банк», як то було з іншими кредитними договорами.
Таким чином, з вище викладеної інформації вбачається, що ОСОБА_2 ніяким чином не міг укласти договір споживчого кредиту через отримання одноразового паролю на мобільний номер телефону.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представником до суду подано заяву, в якій просив суд справу розглядати без участі представника та позивача, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився,
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у його відсутність, на адресу суду не надходило.
В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з`явились, у зв`язку з чим в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Також, у відповідності до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно договору кредитної лінії №00-7081831 від 05.03.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладеного кредитний договір на суму кредитного ліміту 3675 гривень 00 копійок, на строк 120 днів, тобто до 03.07.2023, процентна ставка за користування кредитом 2,50%. Договір підписано за допомогою електронного підпису позичальника відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Згідно історії по картковому рахунку з 01.01.2023 по 05.05.2023, номер рахунку НОМЕР_3 , номер картки НОМЕР_4 , від 05.05.2023, здійснено 3 безготівкові платежі 05.03.2023 з м.Дніпро.
Електронним листом від 05.03.2023 АТ «УКРСИББАНК» через сервіс підтримки UKRSIB online повідомило ОСОБА_1 про те, що зафіксовано вхід у його аккаунт UKRSIB online з нового пристрою і запропонували, у разі якщо це зроблено не ним, зателефонувати на безкоштовну лінію банку 729.
Відповідно до копії закордонного паспорту НОМЕР_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Черкаської області, 20.02.2022 перетнув державний кордон України на виїзд.
Згідно із заявою ОСОБА_1 адресованої зокрема і ТОВ «Качай гроші», з метою повідомлення що він не звертався до установи з проханням/запитом на отримання кредиту і ніяких документів не оформляв, отже відповідно і ніяких коштів не отримував. Вимагає скасувати заборгованість та будь-які зобов`язання від його імені, які могли мати місце в фіктивно укладеному договорі на його ім`я у ТОВ «Качай гроші». Та повідомив, що 05.03.2023 року проти нього були скоєні протиправні дії, про що він звернувся з заявою до Кіберполіції України. Також в заяві просить на час розслідування кримінального провадження призупинити нарахування відсотків по кредитах взятих на його ім`я та провести внутрішнє розслідування щодо шахрайських дій невідомої особи та повідомити про результати розслідування органи поліції.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.
Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи;
Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини.
Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частини третя та п`ята статті 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Судом встановлено, що оскільки в оспорюваному кредитному договорі у розділі «Реквізити й підписи сторін» «Позичальник», зазначено, що договір підписано «електронний підпис одноразовим ідентифікатором», через специфіку укладання та безпосереднього підпису таких договорів неможливо встановити особу, що його укладала та підписувала, а згідно з правовою позицією Великої палати Верховного суду (Постанова по справі № 227/3760/19-ц від 26.10.2022 р.) наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником) не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.
Крім того, судом також встановлено, що за короткий період часу - протягом доби 05-06.03.2023 року в різних фінансових установах від імені позивача було укладено 4 електронних кредитних договорів та знято особисті кошти через застосунок «UKSIB online», що свідчить про наявність факту шахрайських дій з використанням особистих даних позивача, в той час як позивач ОСОБА_1 перебував за межами території України та не мав фактичної можливості користувався абонентським номером, за допомогою якого в межах міста Дніпро було здійснено ідентифікацію та підписання договору кредитної лінії №00-7081831 від 05.03.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 , за допомогою електронного підпису позичальника відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Таким чином, надані позивачем докази свідчать про факт вчинення шахрайських дій відносно позивача з використанням його особистих даних, зокрема абонентського номеру ПрАТ «ВФ України», який був приєднаний до банківського аккаунту UKRSIB online, відкритого в АТ «УКРСИББАНК», за факту чого зареєстроване кримінальне провадження, а також оскільки в судовому засіданні відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 укладав спірний кредитний договір, то суд приходить до висновку, що волевиявлення учасника оскаржуваного правочину не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, що в свою чергу свідчить про недійсність правочину, а тому позов підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами.
Отже, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.202, 203, 205, 215, 509, 626, 628, 639, 1051 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 17.12.2024.
Суддя: Р. В. Піньковський