ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2576/24
Провадження №2/477/1338/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 грудня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А. А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача адвокат Крушинська А. А. звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Перевіркою заяви та доданих до неї документів встановлено, що вона відповідає не всім вимогам, які висуваються до неї при її подані до суду, передбачені статтями 175-177 ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява до суду.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року становить 3028,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу дорівнює 1211,20 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих документів, до неї не долучено квитанцію про сплату судового збору.

В позовній заяві зазначено, що остання відома адреса місця проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Згідно частини 6 статті 187 ЦПК України в порядку досудової підготовки судом були надіслані запити щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відповіді на які надійшли 12 листопада 2024 року та 05 грудня 2024 року.

Згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, яка надійшла на адресу суду 12 листопада 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївській області не значиться.

Згідно довідки Шевченківської сільської ради, яка надійшла на адресу суду 05 грудня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незареєстрований на території Шевченківської сільської ради.

В позовній заяві позивачка просить розгляд справи здійснювати відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, а саме: за її зареєстрованим місцем проживання, мотивуючи це обмеженою можливістю у пересуванні через запровадження воєнного стану.

Разом з тим, відповідна заборона виїзду стосується тільки чоловіків призовного віку та тільки за межі України. Щодо жінок такої заборони не встановлено.

Крім того, позивач зазначає місце проживання відповідача за своєю ж адресою проживання. Спільних дітей у сторін немає.

Отже, докази останнього місця перебування відповідача для підтвердження підсудності справи Жовтневим районним судом Миколаївської області суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що позивачка долучила до позовної заяви копію документа, а саме: копію паспорта відповідача, викладеного іноземною мовою, без його перекладу на українську мову та належного засвідчення.

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.1999 у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України).

Відповідно до ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій та статус судів" судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

При цьому до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином.

Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Таким чином докази, не перекладені з іноземної мови на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат» не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку.

Відтак, відсутність належним чином засвідченого перекладу на українську мову документу, складеного іноземною мовою, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, дії, яка вчинена на підставі вказаного документу, особи, якою вона була вчинена, на користь кого тощо.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази на підтвердження того, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та надати здійснений в установленому законом порядку переклад українською мовою документу, а саме: копії паспорта відповідача, викладеного іноземною мовою, долученого до позовної заяви.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За такого, виходячи з положень ст. 175, 185 ЦПК України суд надає позивачу строк для усунення вказаних вище недоліків у два дні з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, ст. 257-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви протягом двох днів з дня її отримання та роз`яснити, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Саукова