Справа № 151/742/24
Провадження №2/151/250/24
19 грудня 2024 року селище Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Моцного В.С.
секретаря судових засідань Добровольської М.С.
позивачки ОСОБА_1
представника позивача Чечельницької селищної ради Гайсинського
району Вінницької області Стрельчук Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на боці позивача яка не заявляє самостійних вимог Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,
14 жовтня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , мотивуючи вимоги тим, що 14 листопада 2010 року між не та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому вони перебували майже рік та від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Після народження дитини відповідач нею забрав її та сина із пологового будинку. На даний час з ним також не спілкується, не приймає участі у його вихованні. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, яка самостійно піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, просить позбавити його батьківських прав.
Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 листопада 2024 року.
Ухвалою суду від 4 листопада 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 грудня 2024 року.
Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підтримала та пояснила, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами та його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, тому створились умови, які шкодять інтересам дитини.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать підтвердження про розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивачка проти цього не заперечує.
За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підтримала в повному обсязі пояснивши, що дійсно позивачка звернулася до Чечельницької селищної ради служби у справах дійтей із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка, оскільки він не займається вихованням сина, тому ними були перевірені умови проживання дитини, на підставі зібраних документів 19 листопада 2024 року було затверджено рішення виконавчого комітету Чечельницької селищної ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5 .
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 , стосовно якого вирішується питання про позбавлення його батька батьківських прав, не заперечував проти задоволення позову, оскільки він проживає із мамою, батько його вихованням не займається і не спілкується.
Суд, вислухавши позивачку, представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом установлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09 серпня 2011 року виконавчим комітетом Червоногребельської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 08. (а.с. 6)
Відповідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого Чечельницькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області № 287 від 19 листопада 2024 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться із сином, не здійснює підготовку до дорослого життя, тому Чечельницька селищна рада, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 41-43)
Згідно до акту обстеження умов проживання від 28 жовтня 2024 року та 15 листопада 2024 року встановлено, що ОСОБА_6 має особистий простір, забезпечений всім необхідним для комфортного проживання та навчання і знаходиться на повному утриманні матері. (а.с. 44-45)
Як вбачається із довідки-характеристики № 310 виданої 07.10.2024 Поповогребельським старостинським округом Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , 1990 року народження, вітчимом ОСОБА_7 , 1984 року народження та братом ОСОБА_8 , 2013 року народження. (а.с. 13)
Відповідно до характеристики №70 виданої 09.10.2024 Поповогребельською гімназією Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 7 класі. За період навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, батько участі у вихованні не бере. (а.с. 11)
Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.
Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.
У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК).
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, ОСОБА_2 усунувся від виконання конституційного обов`язку, передбаченого ст. 51 Конституції України щодо належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_9 . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачка просила залишити судовий збір за нею, суд, враховуючи її прохання, залишає судовий збір за позивачкою.
Керуючись статтями 150, 152, 155, 164-166 СК України, статтями 2-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
Повний текст рішення складено 20 грудня 2024 року.
Суддя Валерій МОЦНИЙ