"23" грудня 2024 р.
Справа № 642/6673/24
Провадження № 2/642/1753/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Цибульської С.В., за участю секретаря судового засідання Карпухіна Д.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів та повернення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів та повернення виконавчого збору, в якій позивач просить визнати виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.М., такими, що не підлягають виконанню, а саме: виконавчий напис № 21323 від 30.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» 20 668,97 грн та виконавчий напис № 21322 від 30.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» 25 456,29 грн. Окрім того позивач просить стягнути з АТ «Альфа-Банк» безпідставно набуті грошові кошти за виконавчими провадженнями № 62703413 та № 62703412 у розмірі 46 125,26 грн та повернути грошові кошти у розмірі 5950,53 грн, безпідставно стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д. у рамках виконавчих проваджень № 62703412 та № 62703413.

В обґрунтування позову зазначено, що через банківський застосунок Монобанк 19.06.2024 позивач дізнався, що на його рахунок накладено арешт. За допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачем виявлено виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413, відкриті приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д. на підставі виконавчих написів № 21322 від 30.06.2020 та № 21323 від 30.06.2020. Позивач вважає, що виконавчі написи нотаріуса, на підставі яких відкрито виконавчі провадження та стягнуто з нього грошові кошти, вчинені приватним нотаріусом з грубим порушенням порядку. Про існування кредитних договорів позивачу невідомо, з його умовами він не ознайомлений, самі договори він не підписував. Позивач вказує, що при винесенні виконавчих написів приватним нотаріусом не перевірено безспірність вимог та дійсність нарахованої банком заборгованості. Враховуючи незаконність винесення виконавчого напису позивач вважає, що стягнуті з нього кошти в межах виконавчих проваджень є безпідставно набутими відповідачами, а тому просить стягнути їх з відповідачів на користь позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2024 провадження у справі відкрито, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачам строк на подання відзиву.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2024 клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413, та інформацію щодо реквізитів та власника рахунку, на який було здійснено перерахування стягнутих з боржника грошових сум в рамках виконавчих проваджень № 62703412 та № 62703413.

14.11.2024 від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. до суду надійшли витребувані судом копії документів.

21.11.2024 від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Кравцової С.М. надійшов відзив на позовну заяву, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 вказаний відзив повернуто представнику відповідача АТ «Альфа-Банк» без розгляду на підставі ч. ч. 4, 5 ст. 178, ч. 4 ст. 183 ЦПК України у зв`язку з ненаправленням учасникам справи копії такого відзиву. Повторно відзив на позов до суду не подано.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надходило.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д. щодо розгляду справи повідомлявся належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачу за місцем його реєстрації, відповідач відзив не подав.

Третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. також не надано пояснень з приводу заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 30.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 21322 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 491006675 від 24.06.2019 в загальному розмірі 25456,29 грн.

Окрім того, 30.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 21323 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500824417 від 25.11.2019 в загальному розмірі 20668,97 грн.

Як на підставу вчинення вказаних виконавчих написів нотаріус послався на ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172.

Серед наданих приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д. на вимогу суду документів містяться копія оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491006675, копія акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 491006675, копія анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», а також копія оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500824417, копія акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500824417, копія анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Доказів нотаріального посвідчення кредитних договору у формі анкети-заяви та оферти на укладення угоди про надання кредиту матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 01.08.2021 відкрито виконавче провадження № 62703412 з примусового стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за виконавчим написом № 21322 від 30.06.2020.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 01.08.2021 відкрито виконавче провадження № 62703413 з примусового стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за виконавчим написом № 21323 від 30.06.2020.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 13.05.2024 виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413 передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Пашкову Ю.Д., які останній відповідно до постанов від 28.05.2024 прийняв до провадження згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Згідно з копіями постанов від 13.06.2024, винесених приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д., виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413 об`єднано у зведене виконавче провадження № 75304041 та звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до копій постанов від 04.07.2024, винесених приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д., виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням, що також підтверджується відповіддю, наданою приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. 14.11.2024.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 абз. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Вказаною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Отже, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.

З огляду на викладене, на сьогоднішній день, як і станом на 30.06.2020 дату вчинення оскаржуваних позивачем виконавчих написів, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Не зважаючи на це, приватний нотаріус Хара Н.С. вчинила виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені.

Окрім того, як вже зазначено судом, безспірність заборгованості це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).

Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18).

Доказів подання відповідачем приватному нотаріусу документів, які би свідчили про безспірність вимог, суду не надано.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного суду у постанові від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відомостей, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчими написами, враховуючи заперечення позивачем такої заборгованості, суду не надано.

З огляду на те, що кредитні договори, на підставі яких приватним нотаріусм вчинено виконавчі написи, нотаріально не посвідчувалися, а також враховуючи відсутність підтверджень про безспірність заявлених стягувачем вимог, суд доходить висновку, що позов у частині визнання виконавчих написів нотаріуса № 21322 та № 21323 підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію.

Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19.

Як встановлено судом, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 13.06.2024, що винесена в рамках зведеного виконавчого провадження № 75304041, звернено стягнення на дохід позивача ОСОБА_1 , яку він отримує у Благодійній організації «Благодійний фонд «Швейцарський фонд з протимінної діяльності ФСД в Україні».

Відповідно до листа-відповіді приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 14.11.2024 (вих. № 225671, вихідна дата 08.11.2024.) виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413 завершено 04.07.2024 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», на користь стягувача АТ «Альфа Банк» в рамках виконавчих проваджень № 62703412 та № 62703413 стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 46125,26 грн в рахунок погашення боргу, а також стягнуто основну винагорода приватного виконавця у сумі 4612,53 грн та витрати виконавчого провадження в сумі 1338 грн.

Вказане підтверджується копіями постанов від 04.07.2024 про закінчення виконавчих проваджень № 62703412 та № 62703413, винесених приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Пашковим Ю.Д.

Окрім того, стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 в рамках вказаних виконавчих проваджень частково підтверджується копією довідки від 16.09.2024, наданої АТ «Укрсиббанк» щодо належності рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та копіями квитанцій № 7 від 04.07.2024, № 1, №5 від 28.06.2024, відповідно до яких з рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти у загальній сумі 41306,66 грн на підставі рішень уповноважених державних служб.

Оскільки судом виконавчі написи нотаріуса № 21322 та № 21323 від 30.06.2020 написи визнаються такими, що не підлягають виконанню, кошти, які були стягнуті з позивача на користь відповідача АТ «Альфа-Банк» на підставі таких виконавчих написів, стягнення яких підтверджено належними та достовірними доказами, підлягають поверненню позивачу як безпідставно набуті відповідно до статті 1212 ЦК України.

Щодо вимоги повернути позивачу грошові кошти, які безпідставно стягнуті приватним виконавцем як основна винагорода та виконавчі витрати суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Частиною 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти).

При цьому, для правильного застосування ст.1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вказує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 березня 2020 року у справі № 260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі № 120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі № 640/13697/19.

Одночасно з цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 640/13434/19, від 26 серпня 2021 року у справі № 380/6503/20.

Крім цього, аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі №580/3444/20, від 3 червня 2021 року у справі №640/17286/20, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20.

Стягнення з позивача на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. грошових коштів у сумі 5950,53 грн (витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д. не мав передумов для звільнення позивача від сплати витрат виконавчого провадження.

Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними.

Окрім того, посилання позивача на ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню, не може бути взяте судом до уваги, оскільки виконавчі провадження № 62703412 та № 62703413 закінчені на підстав п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа у повному обсязі, що виключає факт абсолютної безпідставності набуття приватним виконавцем грошових коштів в рахунок відшкодування витрат виконавчого провадження.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 5950,53 грн не підлягають задоволенню.

Отже, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: у частині визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, та в частині стягнення з відповідача - АТ «Альфа-Банк», безпідставно набутих коштів, які були стягнуті з позивача як відшкодування боргу за кредитними договорами на підставі оспорюваних виконавчих написів нотаріуса.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ «Альфа-Банк» підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, а саме: 2422,40 грн за дві вимоги немайнового характеру (100%), 1072,76 грн за вимогу майнового характеру (88,57%), а всього 3495,16 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 137, 141, 158, 247, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів та повернення виконавчого збору задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 30.06.2020 за реєстровим № 21323, про стягнення з ОСОБА_1 20 668,97 грн таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 30.06.2020 за реєстровим № 21322, про стягнення з ОСОБА_1 25 456,29 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 46 125 (сорок шість тисяч сто двадцять п?ять) грн 26 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 3495,16 (три тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн 16 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.12.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» («Сенс Банк»), , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач 2 приватний нотаріус виконавчого округу Харківської області Пашков Юрій Дмитрович, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 25, офіс 1.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса місцезнаходження м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, офіс 215.

Головуючий суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА