ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7710/23 Номер провадження 22-ц/814/3027/24Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Листопадної М.І., Малухи С.І., представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Руль М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2024 року, дата складання повного тексту 17 червня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , спадкоємцями якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказували, що за життя ОСОБА_3 на виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було проведено перерахунок розміру його пенсії за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 та нараховано, але не виплачено, доплату в сумі 111902,29 грн.

Зазначену суму недоотриманої за життя померлим пенсії їм, як спадкоємцям померлого, відповідачем не виплачені, а тому просили стягнути з Головного управління ПФ України в Полтавській області на користь кожного з них грошові кошти в розмірі по 56447,34 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління ПФ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 55 951,14 грн.

Стягнуто з Головного управління ПФ України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 55 951,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2024 року скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У своїй скарзі апелянт посилається на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позиція інших учасників справи

08.10.2024 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що рішення є законним, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Листопадної М.І., ОСОБА_1 та адвоката Руль М.І., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 в справі № 440/5704/22, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання ВМС України в Полтавській області» від 28.01.2022 № 33/37-4/433 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на листопад 2019 року та провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем здійснено розрахунок на доплату пенсії пенсіонеру ОСОБА_3 та нараховано доплату на суму 111902,29 грн (а.с. 50).

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 733 від 04.10.2022. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Нарахована ОСОБА_3 доплата до пенсії в розмірі 111902,29 грн за життя пенсіонером отримана не була.

Приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Наконечною Н.П. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа.

Позивачі, будучи спадкоємцями майна померлого у встановленому законом порядку прийняли спадщину, звернувшись з відповідними заявами до нотаріуса та отримали свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на грошові заощадження та транспортний засіб (а.с. 27-29).

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Предметом даного спору є визнання права власності на нараховану але недоотриману пенсію.

Згідно з частинами першою - третьою статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ - суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на (...) пенсію (...).

За змістом статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Одже, спірні відносини не допускають правонаступництва, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на отримання невиплаченої ОСОБА_3 пенсії, нарахованої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року, не у порядку спадкування, а на підставі спеціальної норми законодавства статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

З урахуванням викладеного ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення з огляду на те, що заявники обрали неналежний спосіб захисту порушеного права.

Водночас окружним адміністративним судом було роз`яснено, що у разі відмови ГУПФ України в Полтавській області у виплаті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суми пенсії, нарахованої ОСОБА_3 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №440/5704/22, вони мають право звернутись до місцевого загального суду з позовом про стягнення коштів з ГУПФ України в Полтавській області у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Вказаний висновок сформований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №286/3516/16-ц, Верховного Суду від 06.04.2022 у справі №200/10136/20-а, від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів підлягали задоволенню.

Незгода апелянта з оцінкою судом першої інстанції доказів, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль