РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту -відповідач) про відшкодування суми франшизи.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 25 липня 2023 року о 18 год. 21 хв. по вул.Стеценка, 2 в м.Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 ; транспортного засобу Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Подільського районного суду міста Києва від 04.09.2023 р. у справі №758/9395/23, винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_4 - ОСОБА_2 .

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ТЗ Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_5 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна», згідно договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №EP/214758120. ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Граве Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Окрім того, з боку ОСОБА_1 пошкоджений транспортний засіб було надано представнику ПрАТ «СК «Граве Україна» для огляду та виконано всі необхідні обов?язки, визначені Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування. 24 червня 2024 року адвокат - Сорока М.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 направив запит до МТСБУ з проханням надати інформацію щодо розміру франшизи за полісом страхування №EP/214758120. Листом від 01.07.2024 року МТСБУ надало відповідь на вищевказаний запит, у якому було вказано інформацію щодо розміру франшизи, згідно полісу №EP/214758120 у розмірі 2000,00 грн. Також, адвокатом Ємельяненко О.М. було подано запит до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», у відповідь на який останнє повідомило, що розмір франшизи згідно полісу ЕР/214758120 складає 2000,00 грн. ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 7200,00 грн. за вирахуванням франшизи - 2000,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з відповідною вимогою про стягнення сплаченого розміру франшизи з заподіювача шкоди.

Ухвалою суду від 23.10.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву відповідачу направлено рекомендованим листом (штрих код 975), проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.07.2023 року о 18 год. 21 хв. по вул. Стеценка, 2 в м. Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes - Benz», д.н.з. НОМЕР_4 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Jetta» д.н.з., НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Подільського районного суду міста Києва від 04.09.2023 р. у справі №758/9395/23, винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_4 - ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ТЗ Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_5 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна», згідно договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №EP/214758120.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP/214758120, ліміт за шкоду майну встановлений - 160000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Заявою від 12.02.2024 року представник позивач погодив розмір страхового відшкодування з ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА».

Позивач вказує, що з його боку було виконано всі покладені на нього Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов?язки та ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 7200,00 грн., що підтверджується відповіддю ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» № 2690 від 10.06.2024 року.

З метою відшкодування франшизи у розмірі 2000,00 грн., позивач 11.07.2024 року звернувся вимогою до винуватця ДТП, проте вказана вимога залишена без задоволення.

Правовідносини, які винили між сторонами урегульовано Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого

Згідно п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, франшиза- це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

Судом встановлено, що розмір франшизи становить 2000,00 грн.

Станом на час розгляду справи відповідач франшизу позивачу не відшкодував.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано.

Враховуючи те, що відповідач не відшкодував позивачу вказані кошти, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи у розмірі 2000,00 грн., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин позивачем суду надано належні та допустимі докази, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу, а саме, договір №33/24 про надання правничої від 10.04.2024 року, додаткову угоду № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 33/24 від 10.04.2024 року, акт виконаних робіт на загальну суму 3000,00 грн., рахунок та платіжну інструкцію від 26.09.2024 року.

Таким чином, враховуючи усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши наявні в справі докази, суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення вимог в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та 3000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : рнокпп НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо.

Повний текст судового рішення складено 19.12.2024 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА