Справа № 278/3184/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділу (служби) у справах дітей Станишівської територіальної громади про визначення способів участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, у якій просить визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- щоденне спілкування батька з дитиною до трьох годин (до однієї години засобами зв`язку);

- спільне проведення часу дитини з батьком двоє вихідних на місяць за змінним графіком з 09:00 год суботи до 19:00 неділі, з ночівлею;

- спільний відпочинок дитини з батьком під 15 (п`ятнадцять) днів під час літніх канікул та 7 (сім) днів під час зимових канікул.

У позові посилалася на те, що 27.04.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Необхідність звернення до суду з цим позовом у виникла для забезпечення прав та інтересів дитини; у зв`язку з відсутністю компромісу щодо участі у вихованні спільного сина, існує потреба визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини.

У судове засідання сторони або їх представники не з`явились.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 21).

Відповідачем також подано заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 30).

Представником Відділом (службою) у справах дітей Станишівської сільської ради подано заяву про розгляд справи за її відсутності; при розгляді справи поклалась на розсуд суду (а.с. 27).

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

27.04.2018 року було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Висновком органу опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 21 від 10.10.2024 року, що затверджений рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17.10.2024 року № 219 (а.с. 39-41 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- щоденне спілкування батька з дитиною до трьох годин (до однієї години засобами зв`язку);

- спільне проведення часу дитини з батьком двоє вихідних на місяць за змінним графіком, з 09:00 год суботи до 19:00 год неділі, з ночівлею;

- спільний відпочинок дитини з батьком під 15 (п?ятнадцять) днів під час літніх канікул та 7 (сім) днів під час зимових канікул.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України).

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з сином, незважаючи на численні намагання укласти мирову угоду, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я і стан здоров`я дитини, який є не стабільним, її вік, беручи до уваги що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким вона проживає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 272, 273ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст. ст.153,157,159 Сімейного Кодексу України, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділу (служби) у справах дітей Станишівської територіальної громади про визначення способів участі батька у вихованні дитини - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши такі способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина, а саме:

- щоденне спілкування батька з дитиною до трьох годин (до однієї години засобами зв`язку);

- спільне проведення часу дитини з батьком двоє вихідних на місяць за змінним графіком, з 09:00 год суботи до 19:00 год неділі, з ночівлею;

- спільний відпочинок дитини з батьком під 15 (п?ятнадцять) днів під час літніх канікул та 7 (сім) днів під час зимових канікул.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2024 року.

Суддя О. М. Дубовік