ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23842/24

Провадження № 22-ц/4820/2291/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/23842/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Спиридоном Олегом Володимировичем на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 456 від 16.09.2015 року, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

06.11.2024 року ОСОБА_2 , під час розгляду справи заявив клопотання, в якому просив надати строк для примирення, оскільки він бажає зберегти сім`ю.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року клопотання відповідача задоволено, зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у зв`язку із наданням сторонам у справі строку на примирення тривалістю чотири місяці.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Спиридон О.В., оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи клопотання відповідача та зупиняючи розгляд справи на чотири місяці з підстав наявності у сторін спільної неповнолітньої дитини, суд першої інстанції не врахував та не оцінив наскільки реальною є можливість їх примирення, у тому числі, з урахуванням висловленої нею думки у справі та встановлених судом обставин.

Вказує, що суд першої інстанції формально поставився до вирішення вказаних питань та з`ясування обставин, у зв`язку з чим судом не було враховано та не надано належної оцінки обставинам відсутності у клопотанні відповідача способу у якій він буде здійснювати примирення між подружжям. Крім того, враховуючи принцип диспозитивності доказування, суд мав би одночасно запропонувати позивачці надати свої докази на підтвердження або спростування доводів відповідача.

За таких обставин представник ОСОБА_1 вказує, що тоді б у неї з`явилася можливість надати суду першої інстанції докази, які б достатньою мірою доводили, що на її адресу з боку відповідача здійснюється шалений психологічний тиск, а кожен його дзвінок погіршує її ментальне здоров`я та завдає психологічної травми, що підтверджується змістом відеофайлів, надісланих відповідачем на мобільний телефон апелянтки, на яких у режимі відеозйомки зафіксовані обставини спалення відповідачем у єзуїтській формі особистих речей ОСОБА_1 та сімейних фотографій, що можна цілком об`єктивно розглядати як спалення шляхів для примирення.

Крім того, представник апелянтки звертає увагу суду, що відповідач заявляючи клопотання про надання строку для примирення сторін, приховав від суду зафіксовані на відеофайлах вищезазначені події, діючи при цьому обачливо та свідомо, що надає підстави стверджувати, що це зроблено з умислом з метою затягування розгляду справи.

Таким чином, за сукупністю викладеного убачається, що зупинення судом першої інстанції провадження у справі на чотири місяця з метою надання сторонам строку на примирення належно необґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справ. Окрім цього, судом під час розгляду справи, не забезпечено принципу змагальності сторін внаслідок чого інтереси відповідача були поставлені вище інтересів позивачки.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та її представник адвокат Спиридон О.В. просять скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_2 через свого представника адвоката Афадєєва В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, посилається що ухвала суду є законною та обґрунтованою, висновки суду відповідають дійсним обставинам справи.

Вважає, що зазначена у позовній заяві позиція апелянтки про те, що вона вважає примирення неможливим та заперечує проти надання строку на примирення, не містить будь-якого обґрунтування, а саме того, що вона не наводить жодних доказів, які б деталізували неможливість такого примирення.

Окрім того, ні апелянтка, ні її представник щодо такого клопотання не заперечували та не з`явилися у судовому засіданні, хоча мали реальну можливість взяти у ньому участь в режимі відеоконференції, тому, звертаючись до суду з таким клопотанням, апелянтка самоусунулась від участі в судовому засіданні, чим самостійно позбавила себе можливості подавати будь-які докази, клопотання чи заперечення щодо пояснень чи аргументів відповідача.

Звертають увагу суду, що факт незгоди відповідача на розірвання шлюбу підтверджується клопотанням про надання строку для примирення та наданими ним поясненнями по суті спору в судовому засіданні.

Також наголошує, що апелянтка не навела жодних доказів суперечності такого примирення моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим суд надавав сторонам строк для примирення.

Отже, ініціатором вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, за вказаних обставин був саме відповідач, а тому в силу вимоги ч. 1 ст. 111 СК України та вказаної вище правової позиції згідно Пленуму Верховного Суду України, суд був зобов`язаний вжити заходи щодо примирення подружжя.

Крім того вказує, що позиція представника апелянтки, що суд, надаючи строк на примирення таким чином нібито примушує дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, тощо, у цьому випадку є помилковим, адже суд, постановивши оскаржувану ухвалу, не примушує та не зобов`язує подружжя Хмелевських до будь-яких дій, заходів чи будь-яких інших проявів їх поведінки, як спільно, так і кожного окремо, оскільки надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Зазначає, що сам факт наявності заперечень іншого з подружжя проти розірвання шлюбу є, достатньою підставою для використання судом такого права.

Також стверджують, що доводи апелянтки про те, що судом першої інстанції не було враховано та не надано належної оцінки обставинам відсутності у клопотанні відповідача способу, у який він буде здійснювати примирення між подружжям необґрунтованими, а висновки безпідставними.

З приводу відеофайлів зазначають, що вони не були надані апелянткою суду першої інстанції, а тому суд не проводив їх перегляд та був позбавлений можливості надавати їм будь-яку оцінку, а також з цих причин не міг враховувати їх вміст при постановленні оскаржуваної ухвали.

Крім того, представник апелянтки не вказує джерел походження цих відео, їх дату та при яких обставинах вони були відзняті та ким, а отже такі відео-файли взагалі не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції при розгляді даної справи.

Заслухавши доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 16.09.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно медичного висновку № 10 є інвалідом до 18 років у зв`язку із діагностуванням хронічного захворювання ІТП. Через відсутність взаєморозуміння спільне життя у сторін не склалося, вони не проживають більше разом, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільне господарство. За вказаних обставин, позивачка просила суд не надавати сторонам строк для примирення та розірвати укладений між ними шлюб.

Заперечуючи щодо розірвання шлюбу, відповідачем було заявлено клопотання під час розгляду справи про надання строку на примирення. В обґрунтування наявності підстав для надання строку на примирення, відповідач посилався на те, що він бажає зберегти сім`ю.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував вищевказані пояснення відповідача, та, зважаючи та тривалий термін перебування сторін у шлюбі, надав останнім строк для примирення тривалістю чотири місяці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Як зазначено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Виходячи з наведених норм процесуального права, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду. Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно медичного висновку Хмельницької обласної лікарні № 10 від 02.09.2022 року син сторін ОСОБА_4 є інвалідом до 18 років, у зв`язку із діагностуванням хронічного захворювання, крім того згідно посвідок на проживання № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які дійсні до 27.10.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тимчасово поживають в Норвегії.

Враховуючи наведені обставини справи та положення законодавства, а саме обставини заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, наявність у подружжя неповнолітнього хворого сина, причини, зазначені в позовній заяві позивачем у позові, які не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливе, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про надання терміну для примирення тривалістю чотири місяці та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі, що є обов`язком суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, не є втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами законодавства. Незгода з цим позивачки, про яку вона вказує в апеляційній скарзі, за наявності клопотання іншого з подружжя, який бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін. Тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення щодо надання строку на примирення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, якою було зупинено провадження у справі та надано подружжю строк для примирення, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Спиридоном Олегом Володимировичем залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова