Провадження №2/333/1739/24
рішення

Іменем України

23 грудня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Тучкова С.С.,

за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/11303/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміна черговості спадкування, визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміна черговості спадкування, визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що проживала разом з ОСОБА_5 з 2008 року як чоловік і дружина, але шлюб був не зареєстрований оскільки в цьому не було потреби. Від цивільного шлюбу має малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мали спільний бізнес, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири, робили ремонт, крім цього всі свята проводили в колі рідних та друзів. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Німеччині, в місті Ессен, де було здійснено його кремацію, а в подальшому поховано на території України за кошти позивача. ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Алейнікової Н.О., але отримала відмову, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин. Відповідно до довідки про склад спадкоємців щодо майна померлого ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_2 законним представником якого є ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 08.02.2024 року, за клопотанням представника позивача, витребувано від приватного нотаріуса ЗМНО Алейнікової Н.О., копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5

20.02.2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій в якості співпозивача виступає ОСОБА_2 інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_1 , а також доповнено майно на яке визнається право власності.

13.06.2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд, визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини який буде становити два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 13.06.2024 року підготовче провадження по справі закрите та справу призначено до судового розгляду.

Позивач і її представник, будучи своєчасно і належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява щодо слухання справи за відсутності сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач в попередньому судовому засіданні повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Через канцелярію суду надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши доводи позивача та її представника, з`ясувавши позицію відповідача, допитавши свідків, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть, реєстровий номер S6123/2023, виданого органом ЗАГСу м.Ессен, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво видано 01.09.2023 року (а.с.40).

Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на належне йому майно.

З свідоцтва про народження, виданого повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) серії НОМЕР_1 , актовий запис №34, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 , батьком якого є ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_1 (а.с.39).

Згідно з ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги після померлогоОСОБА_5 є його діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою виданою приватним нотаріусом ЗМНО Алейніковою Н.О. (а.с.44).

Щодо позовних вимог в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд дійшов таких висновків.

За правилами ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, у тому числі суд може встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з частиною першою статті 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно мешкали за адресою АДРЕСА_1 з 2008 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що знайомий із ОСОБА_1 та ОСОБА_5 більше десяти років. Вони орендували приміщення, де разом займалися підприємницькою діяльністю. Мешкали однією сім`єю, вели спільне господарство. Лише після смерті ОСОБА_5 він дізнався, що вони офіційно не зареєстрували свої відносини в органах РАГСу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 приходилася дружиною його племінника ОСОБА_5 , але шлюб вони офіційно не зареєстрували. Мешкали разом приблизно 15 років, мали спільну дитину. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вона знайома приблизно 15 років. Остання проживала із ОСОБА_5 , який приходився племінником її чоловіка. Вони разом мешкали, працювали, відпочивали. Вона зі своїм чоловіком неодноразово приїздила до них у гості. Не зареєстрували шлюб адже постійно були зайняті у якихось справах.

Допитані під час судового розгляду свідки надали змістовні свідчення, які не суперечать між собою і підтверджують проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду судом досліджувалися надані позивачкою докази, а саме: світлини, на яких зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , договори про надання туристичних послуг. З зазначених доказів вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склалися відносини, які притаманні сімейним стосункам.

Оцінюючи вказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що факт спільного проживання позивачки разом з ОСОБА_5 однією сім`єю, як подружжя, у період з 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та можуть слугувати підставами для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Позивач зазначила, що за час їхнього спільного проживання з ОСОБА_5 за рахунок спільної праці та спільних коштів було набуте в спільну сумісну власність таке майно: автомобіль марки Fiat модель Nuovo Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , причеп марки Палич, модель Z02213 сірого кольору. Таке майно було набуте в період спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 . Крім цього, у власності ОСОБА_5 перебували 2/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Щодо позовних вимог в частині зміни черговості спадкування суд дійшов таких висновків.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже, особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини, за наявності спадкоємців попередніх черг може отримати спадщину лише за умови, що спадкодавець був у безпорадному стані за станом здоров`я, похилим віком та потребував стороннього догляду і саме ця особа такий догляд надавала.

Відповідно до адвокатських запитів до КНП «Запорізький регіональний протипухлинний центр» ЗМР та ДНП «Національний інститут раку» МОН України, підтверджується твердження позивача про те, що ОСОБА_5 був хворий на онкологічне захворювання (а.с.29-31).

Підставами для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості спадкування та надання позивачці права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

З показів свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом, вели спільне господарство, купували меблі, здійснювали ремонт квартири, приймали гостей в себе вдома, медичних документів, що підтверджують захворювання ОСОБА_5 на тяжку хворобу, вбачається наявність правових підстав, передбачених частиною другої статті 1259 ЦК України, для надання ОСОБА_1 , як спадкоємцю четвертої черги права на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої черги відповідачем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за Законом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_5 фактично був чоловіком позивачки ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_3 - дочка померлого ОСОБА_5 , визнала позовні вимоги в повному обсязі, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині зміни черговості спадкування підлягають задоволенню та позивачу ОСОБА_1 спадкоємиці четвертої черги, необхідно надати право на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог в частині визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини суд виходить з такого.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право, у разі звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку та задоволення такого позову судом, можливість подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У даному випадку суд враховує, що позивачка у шестимісячний строк з дня офіційної реєстрації смерті ОСОБА_5 , та видачі відповідного свідоцтва про смерть, звернулася до приватного нотаріусу з вищезазначеною заявою про прийняття спадщини, що свідчить про її добросовісність та бажання прийняти спадщину. Але нотаріус відмовила у заведенні спадкової справи, оскільки не були надані документи, що підтверджують факт родинних відносин, і рекомендувала звернутися до суду з метою встановленн факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.42). Отже, позивач ОСОБА_1 пропустила встановлений строк для прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин з померлим, і тому була змушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 .

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» звертається увага на те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України; у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини; додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що позивачка з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5 не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки була змушена доводити в судовому порядку факт спільного проживання із спадкоємцем, а тому причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 є поважними, відтак наявні правові підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на автомобіль та квартиру суд виходить з такого.

За час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 за рахунок спільної праці та спільних коштів було набуте в спільну сумісну власність таке майно: автомобіль марки Fiat модель Nuovo Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.41 на звороті, 98), причеп марки Палич, модель Z02213 сірого кольору (а.с.78 на звороті).

Згідно уточненої позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 2/3 частки вказаного автомобіля.

Враховуючи те, що автомобіль було набуте в період спільного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 остання має право власності на вказаного майна.

Крім того, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 і має право на успадкування частки автомобіля нарівні і іншими спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівним частках.

На підставі вище викладеного суд вважає необхідним визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 4/6 частини автомобіля марки Fiat модель Nuovo Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 .

Крім цього, у власності ОСОБА_5 перебували 2/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11-12, 56-57, 103).

Згідно уточненої позовної заяви позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просили визнати за ними право власності на 2/9 частки вказаної квартири за кожним.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, враховуючи задоволення позову в частині надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд вбачає, що оформлення спадкових прав може бути здійснене у передбачений законом спосіб шляхом оформлення спадкових прав у нотаріуса.

За такого в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 200, 259, 263, 264, 265, 315 ЦПК України, ст.ст.3 74 СК України, ст.ст.1216, 1217, 1218, 1221, 1258, 1259, 1261, 1264, 1270-1272 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміна черговості спадкування, визнання права власності на майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) однією сім`єю з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) з 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Змінити чергу спадкування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ) терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Визнати автомобіль марки Fiat модель Nuovo Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 4/6 частини автомобіля марки Fiat модель Nuovo Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 23.12.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков