Справа №296/2684/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участю секретаря судового засідання Савченко Т.В.

представника позивача - адвоката Савіцької А.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши y відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_2 - адвокатом Савіцькою Анною Олегівною, до ОСОБА_1 про захист честі і гідності, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Адвокат Савіцька А.О. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про захист честі та гідності, а також про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги адвокат зазначила, що 04.03.2024 голова ОСББ «Київська 28» Вітковський М.С., перебуваючи поблизу будинку №28 по вулиці Київській, в присутності інших осіб образливо висловився на адресу ОСОБА_2 , використовуючи в її сторону висловлювання такого змісту: «Всякая шавка будет рот открывать», а також погрози: «Я в 90-ые таких как ты вывозил в лес, я тебя предупредил. Еще раз предупреждаю, ты на кого рот открываеш». Представник позивача вказує, що відповідач принизив такими висловлюваннями честь і гідність ОСОБА_2 , яка працювала педагогічним працівником, є особою похилого віку, користується повагою сусідів, має відповідний соціальний статус. Своїми діями завдав їй моральні страждання, публічно принизив її, вказує, що позивач перенесла сильні душевні хвилювання, в неї погіршився стан здоров`я. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в сумі 3 000,00 грн.

Адвокат Савіцька А.О. просила визнати висловлювання відповідача такими, що не відповідають дійсності, ганьблять її честь та гідність, а також стягнути кошти в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Згідно з ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2024 справа за підсудністю направлена до Богунського районного суду м. Житомира.

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 03.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні 17.12.2024 представник позивача - адвокат Савіцька А.О. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові. Додатково вказала, що ОСОБА_2 є колишнім працівником освіти, в результаті її наполегливої праці та визначних успіхів в галузі освіти нагороджена грамотою «Відмінник освіти України», є особою поважного віку, зневажливі висловлювання та погрози відповідача є посяганням на її честь та гідність. Дії відповідача можуть підтвердити свідки, а також відеозапис з камери спостереження, яка була розміщена на будинку. В результаті образливих висловлювань ОСОБА_1 позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних хвилюваннях, погіршенні самопочуття. Додатково зауважила, що докази, які підтверджують понесені позивачкою витрати на надання правничої допомоги, будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення за наслідками вирішення спору.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Зазначив, що дійсно 04.03.2024 між ним і ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація, під час якої вона на його адресу висловлювала прокльони та нецензурні висловлювання. Під час розмови з ОСОБА_2 поряд з ним знаходились двоє свідків. Вказує, що він не висловлювався безпосередньо і конкретно на адресу позивачки, він в загальному зауважив, що в 90-ті роки за нецензурні висловлювання можна було прогулятись до лісу. Визнав, що використав слопосполучення "всякие шавки не могут указывать, что ему делать", але це не було адресовано позивачці. Зауважив, що позивачка не сплачує внески на утримання будинку, упереджено ставиться до нього, як до голови ОСББ, пише заяви до поліції. Вважає, що запис з відеокамери, яка розміщена на будинку без дозволу інших мешканців, є незаконним. Проте зазначив, що під час його огляду буде видно, що він не висловлювався на адресу позивачки, яка вже зайшла в під`їзд. Щодо заявлених свідків вказав, що їх покази не можуть бути достовірними, оскільки вони не були очевидцями події.

Згідно з ухвалою суду від 17.12.2024, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача адвоката Савіцької А.О. про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , є пенсіонеркою за віком, згідно з довідкою МСЕК з 13.05.2022 їй встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 4-5).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 06.01.1998 ОСОБА_2 нагорджена знаком "Відмінник освіти України" (а.с. 6).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 від 06.03.2024, адресованої керівнику Житомирської обласної прокуратури, вбачається, що вона зверталась з приводу вчинення ОСОБА_1 відносно неї неправомірних дій, зокрема, що він образливо висловлювався щодо неї - «Всякая шавка будет мне указывать, что делать», а також погрози: «Я в 90-ые, таких как ты вывозил в лес, я тебя предупредил», просила зареєструвати кримінальне провадження.

Відповідач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 ,є головою ОСББ «Київська 28», про що особисто зазначив в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 04.03.2024 поблизу першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 між головою ОСББ «Київська 28» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась конфліктна ситуація, словесний конфлікт на підвищених тонах, що не заперечувалось сторонами.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є хорошою знайомою ОСОБА_2 , пояснила, що 04.03.2024 вона, прогулюючись по вулиці і маючи намір зустрітись з подругою, проходила повз будинок АДРЕСА_3 , йдучи поряд з другим під"їздом, почула голосний крик ОСОБА_1 , поряд з яким стояли дві жінки і чоловік. ОСОБА_1 образливо висловився саме на адресу ОСОБА_2 словами:«Всякая шавка будет рот открывать», «Я в 90-ые, таких как ты вывозил в лес». Свідок наполягала, що це був саме ОСОБА_6 , оскільки він є відомою людиною - головою ОСББ, вона запам`ятала, в чому він був одягнений, запевняє, що грубі і принизливі висловлювання адресувались саме позивачу. Крім того, на наступний день зустріла ОСОБА_7 , яка на її запитання щодо вчорашньої ситуації, повідомила, що такі перепалки з відповідачем відбуваються не вперше, ОСОБА_1 не вперше висловлюється негативно на її адресу, принижує і ображає. Також зазначила, що вона була здивована, що жоден, хто був присутній, не заступився за літню жінку, яку ображав чоловік.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона проживає на першому поверсі в другому під`їзді в будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 є її сусідкою, яка також проживає в цьому ж будинку на першому поверсі, вони знайомі. ОСОБА_1 є головою їх ОСББ. 04.03.2024 зранку вона перебувала на балконі своєї квартири, перебирала картоплю, в неї було відкрите вікно. Вона бачила, що по двору будинку ходив голова ОСББ, у дворі також перебували прибиральник та інші люди, вона не знає, хто саме. Пізніше пройшла позивачка, яка сказала: «Тьху нагадили», більше позивачка нічого не говорила. В подальшому вона почула крик відповідача, який звертався до ОСОБА_8 зі словами « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також погрози: «Я в 90-ые таких как ты вывозил в лес, я тебя предупредил. Еще раз предупреждаю». Наполягала, що відповідач звертався до позивача в принизливій формі з висловлюваннями, які носили характер приниження і образ. ОСОБА_2 була засмучена, будучи вдома плакала, хвилювалсь через погрози, зверталась до лікаря. Додатково свідок пояснила, що дії голови ОСББ «Київська 28» є неправомірними, він неодноразово поводить себе зверхньо і зухвало, агресивно до мешканців будинку, пенсіонери його бояться. Влітку за його участі також мала місце неприємна ситуація, яка висвітлювалась в газеті "Субота" щодо його зухвалості. Вважає поведінку відповідача по відношенню до жінки похилого віку неправомірною, такою, що принизила честь і гідність позивачки, яка була педагогічним працівником, а тому така поведінка безумовно викликала в неї негативні емоції. Також свідок зазначила, що відеозапис, який долучений до справи, знятий на відеокамеру, яка була розміщена на її балконі, вона добровільно надала його на запит адвоката.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис, зі змісту якого вбачається, що повз вікно, на якому розташована камера пройшла жінка літнього віку з паличкою, відповідач зазначив, що це ОСОБА_2 . Поряд з наступним під`їздом стояли двоє людей, серед яких був ОСОБА_1 , що він не заперечував, на записі чути чоловічий голос, розмова на підвищених тонах. В подальшому повз камеру проходить ОСОБА_1 , який обернувся в сторону, куди йшла ОСОБА_2 , і промовив фразу: «Всякая шавка будет рот открывать, слышиш ты», «Я предупредил» (фізичний носій інформації лазерний диск, а.с. 12).

Відповідач не заперечував, що відтворена на відеозаписі подія відбулась 04.03.2024, що він зображений на відеозаписі.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ І ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно зі ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом зазначених норм кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За правилами ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь і гідність. В частині 2 цієї ж статті зазначено, що відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За правилами ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та відеозапис, оцінивши докази в сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

На підставі досліджених під час судового розгляду доказів судом встановлено факт висловлювання ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 : «Всякая шавка будет рот открывать, слышиш ты», «Я я предупредил».

При цьому, суд бере до уваги покази свідків, як належні і допустимі докази, оскільки вони є логічними, узгодженими, послідовними, підтверджуються змістом оглянутого запису, які загалом підтверджуються поясненнями і самого відповідача.

Беручи до уваги викладені обставини, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , оскільки вони надавали покази під присягою, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Будь-які факти про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, а пояснення об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим зібраним у справі доказам і матеріалам справи.

Суд відхиляє доводи відповідача, що допитані свідки не були очевидцями події, оскільки вони нічим не підтверджені.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо неналежності речового доказу - відеозапису у зв`язку з тим, що був відсутність дозвіл на встановлення відеокамери, оскільки воно нічим не підтверджено і не доведено.

Адвокат Савіцька А.О. в судовому засіданні зазначила, що відеозапис був наданий їй свідком ОСОБА_3 на її адвокатський запит.

Судом не встановлено, що відеозапис отриманий з порушенням вимог закону.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що всупереч вимогам ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу на обгрунтування заперечень проти заявленого позову. Під час судових засідань суд неодноразово роз`яснював відповідачу правила доказування, порядок подання доказів та наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій, але, не зважаючи на це, відповідач жодних клопотань про надання доказів не подавав. Відповідач покликався на те, що під час конфлікту були присутні інші особи, а не заявлені представником позивача свідки, проте клопотань про їх допит та виклик в судове засідання не подавав для спростування показів допитаних свідків. Як і не заявляв відповідач клопотань про необхідність перевірки відеозапису на наявність ознак монтажу, безперервності запису тощо, зазначаючи, що докази буде подавати до суду апеляційної інстанції.

З дотриманням положень ст. 12 ЦПК України суд роз`яснював відповідачу його процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте він наданими йому правами не скористався.

Щодо способу захисту порушеного права позивачки

Як зазначено вище по тексту рішення судом достовірно встановлено, що відповідач на адресу позивачки висловився «Всякая шавка будет рот открывать, слышиш ты», «Я предупредил».

Тлумачний словник української мови визначає слово «шавка» в переносному значенні, як презирливе висловлювання на адресу злобного крикуна.

Отже, суд розцінює висловлювання відповідача такого змісту: «Всякая шавка будет рот открывать, слышиш ты», «Я предупредил», як образливі, вульгарні, презирливі, використані з метою приниження позивачки.

Таким чином, суд констатує, що застосовані відповідачем по відношенню до позивачки вирази є такими, що принизили її честь та гідність.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пунктах 4, 19, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Суди мають використовувати широкі можливості, що надає розгляд справи про захист гідності, честі та ділової репутації, для підвищення культури спілкування.

Нецензурні висловлювання включають неввічливі, непристойні, вульгарні та лайливі вислови.

Частина 2 статті 276 ЦК України передбачає, якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Частиною 1 ст. 280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Беручи до уваги те, що судом встановлено, що відповідач допустив вживання на адресу позивачки презирливих висловлювань в образливій,непристойній, зневажливій формі, які підривають визнання цінності особи позивача, а також негативно впливають на її соціальну оцінку в очах оточуючих, суд вважає, що такі дії призвели до порушення її особистих немайнових прав, є такими, що принижують її честь та гідність, виходячи з принципів людської моралі, а відтак на підставі ст.ст. 15, 16, 23, 276, 280 ЦК України, суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану порушенням її прав.

Водночас не підлягає задоволенню вимога про визнання сказаних відповідачем висловлювань такими, що не підлягають дійсності, ганьблять честь і гідність позивачки, оскільки наведеними вище нормами ЦК України не передбачений такий спосіб захисту порушеного особистого немайнового права, а також його застосування жодним чином не призводить до відновлення порушеного права, тобто він є неефективним.

Великою Палатою Верховного Суду сформована стала судова практика, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є правомірним, належним, ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Виходячи зі змісту порушеного права позивачки належним і ефективним способом його захисту і відновлення є відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна приниженням її честі і гідності, що узгоджується з п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, є обставиною, яка підлягає встановленню судом, і підставою для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує доведеність факту вживання відповідачем висловлювань, якими принижено честь та гідність позивачки, їй заподіяні душевні страждання, пов`язані з тим, що вона за будь-яких умов відчула душевні хвилювання, негативні емоції у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

З урахуванням встановлених обставин, те, що позивачка є літньою одинокою жінкою, колишнім працівником педагогічної сфери, має статус особи з інвалідністю, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, для забезпечення дотримання відповідачем культури спілкування по відношенню до людей літнього віку, в тому числі жіночої статі, суд вважає заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000,00 грн необхідним, ефективним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням її особистих немайнових прав за вказаних обставин.

V. Розподіл судових витрат

З огляду на те, що позивачка при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір 1211,20 грн,

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 81-83, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Савіцька Анна Олегівна, місце здійснення діяльності АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП в матеріалах справи відсутній.

Повний текст рішення складений 20.12.2024.

Суддя О.В. Стрілецька