Номер провадження 2/754/2667/24
Справа №754/3528/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення виготовлено 22.05.2024 та текст повного рішення викладений з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2024 у справі № 754/3528/24 про виправлення описки в тексті вступної та резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2024 у справі № 754/3528/24)

22 травня 2024 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: Н. Фідра, справа № 754/3528/24

ОСОБА_1 - позивач

Київаська міська рада - відповідач

ОСОБА_2 - третя особа

Вимоги позивача: визнання права власності на спадкове майно

Місевич О.З. - адвокат позивача

Городок Б.В. - представник відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов у якому посилаючись на порушення своїх спадкових прав із-за втрати оригіналу документа, що підтверджує право власності на майно позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.03.2024 у справі № 754/3528/24 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.03.2024 у справі № 754/3528/24 витребувано докази.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 18.04.2024 у справі № 754/3528/24 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті та залучено до участі у справі третю особу.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», під розписку, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали.

Сторона позивача направила до суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачем подано відзив з проханням про розгляд справи за відсутності відповідача.

Третя особа надіслала нотаріально посвідчену заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності і в якій повідомляється про відмову третьої особи, як єдиного сина померлого від спадщини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті засідання за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно свідоцтва про одруження від 21.08.1970 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 21.08.1970 зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 (позивач).

Згідно свідоцтва про народження від 24.09.1974 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (позивач) є батьками ОСОБА_2 (третя особа).

Згідно інформаційної довідки КП КМР «КМБТІ» від 05.09.2023 КВ АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 на свідоцтва про право власності від 16.03.2004, дата реєстрації в КП КМР «КМБТІ» 20.04.2004 за НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про смерть від 04.07.2023 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.07.2023 приватному нотаріусу позивачем подано нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а третьою особою подано нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса КМНО Авдієнко Оксаною Віталіївною від 27.02.2024 № 14/02-31 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин відсутності у позивача оригіналу документа, що підтверджує право власності на спадкове нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, 1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, 1. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, 1. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1273 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 2. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. 3. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. 4. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. 5. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. 6. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ст. 1274 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. 2. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 3. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. 4. Якщо заповідач підпризначив спадкоємця, особа, на ім`я якої складений заповіт, може відмовитися від спадщини лише на користь особи, яка є підпризначеним спадкоємцем. 5. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Згідно ст. 1275 ЦК України, 1. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. 2. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. 3. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. 4. Якщо на спадкоємця за заповітом, який відмовився від прийняття спадщини, було покладено заповідальний відказ, обов`язок за заповідальним відказом переходить до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, і розподіляється між ними порівну. 5. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що по відношенню до позивача порушено вищевказані норми права, що в свою чергу дає правові підстави для висновку про порушення спадкових прав позивача.

Тому, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими.

За таких обставин позов задовольняється.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 6, ч. 7 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 7. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, як особа, якій визначено 2 групу інвалідності довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням позивача від 22.12.2014.

Відповідачем право позивача на спадщину не порушується, а тому правові підстави для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності відсутні.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

Реалізація позивачем свого права на судовий захист не є правовою підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності та покладення на відповідача судових витрат.

Суду на час вирішення спору не надано доказів понесення учасниками справи судових витрат.

З урахуванням викладеного судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Текст повного рішення суду викладений з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2024 у справі № 754/3528/24 про виправлення описки в тексті вступної та резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2024 у справі № 754/3528/24.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на кв. АДРЕСА_1 .

Судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: