_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3033/24
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -
03.04.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мухамеджанов О.С., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 204 271,21 грн., з яких 104 271,21 грн. матеріальна шкода та 100 000,00 грн. моральна шкода; судові витрати покласти на відповідача.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2024 року вказану справу розподілено судді Гниличенко М.В.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 гривень. В решті позовних вимог відмовлено. Також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 242,24 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розгляд витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну ухвалу. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача адвокатом Мухамеджановим О.С. до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про подання на протязі п`яти днів доказів про стягнення витрат на правничу допомогу.

Представником відповідача адвокатом Канікаєвим Ю.О. до закінчення судових дебатів було подано заяву, якою просив долучити до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у вигляді Договору про надання правничої допомоги за № 288/24 від 26.09.2024 року, укладеного між адвокатом Канікаєвим Ю.О. та ОСОБА_2 . Договору про надання правничої допомоги за № 26/09-01 від 26.09.2024 року, укладеного між адвокатом Зайцевим М.С. та ОСОБА_2

18.12.2024 року представником відповідача адвокатом Канікаєвим Ю.О. через систему «Електронний суд» було сформовано документ під назвою - Заява, якою він просив задовольнити клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу стягнути з позивача на користь відповідача 32000 грн., що становить 80% від остаточної ціни позову, шляхом ухвалення додаткового рішення в справі № 947/1241/24. Розглянути питання розподілу судових витрат без виклику та участі сторін.

17.12.2024 року представником позивача адвокатом Мухамеджановим О.С. через систему «Електронний суд» було сформовано документ під назвою Заява, якою він просив ухвалити додаткове рішення у справі № 947/1241/24, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 26000 грн.

17.12.2024 року представником позивача адвокатом Мухамеджановим О.С. через систему «Електронний суд» було сформовано документ під назвою Заява-Заперечення на клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат, понесених відповідачем на правову допомогу, якою він просив зменшити розмір витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, яка підлягає розподілу між сторонами, до розміру 1000 грн.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мухамеджанов О.С. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надано заяву, якою просили розглянути справу про розподіл судових витрат за відсутністю представника позивача, задовольнив заяву позивача про стягнення судових витрат у повному обсязі та задовольнив заяву відповідача про стягнення судових витрат частково у розмірі 1000 грн.

До судового засідання не з`явилась відповідач ОСОБА_2 та її представники адвокати Канікаєв Ю.О. та Зайцев М.С., письмово просили розглянути питання вирішення додаткового рішення щодо судових витрат за їх відсутністю.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду питання щодо стягнення судових витрат за відсутністю сторін, належним чином повідомлених.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного:

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт, акту (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат.

У справі, що розглядається, між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатами Канікаєвим Ю.О. та ОСОБА_3 було встановлено фіксований розмір гонорару в сумі 40000 грн. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Тож сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити/зменшити/ розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі.

Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, висловлена у додатковій постанові Касаційного господарського суду ВС від 13.02.2024 № 910/12155/22.

При цьому, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Мухамеджановим О.С. було встановлено гонорар за фактичну відпрацьовану кількість часу, що становить 1година 1000 грн. На підтвердження вказаного надано Додатковий договір № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 17/24 від 29 січня 2024 року та Акт приймання-передачі надання правничої допомоги від 17.12.2024 року, що складає за 26 годин роботи 26000 грн.

Представником відповідача адвокатом Канікаєвим Ю.О. клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яку просять стягнути на користь позивача ОСОБА_1 заявлено не було.

Таким чином, враховуючи надані стороною позивача докази надання правничої допомоги, про які було заявлено у першій заяві по суті, поданої до суду позові з орієнтованим зазначення суми правової допомоги в розмірі 15000 грн., доданих до матеріалів справи ордеру № 1350425, Договору про надання правничої допомоги № 17/24 від 29.01.2024 року, Додатковому договору № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 17/24 від 29 січня 2024 року та Акту приймання-передачі надання правничої допомоги від 17.12.2024 року, що складає за 26 годин роботи 26000 грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

У разі часткового задоволення позов витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача було задоволено частково в розмірі 20000,00 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягаю до стягнення сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5200 грн.

Виходячи з наступного розрахунку, заявлена вимога про стягнення моральної шкоди складала 100000 грн., частково стягнута сума за рішенням суду 20000 грн.. тому 20000:10000=0,2% або 20%. Оскільки сума гонорару складає 26000 грн., то відповідно до пропорційно задоволеним вимогам, сума витрат на правничу допомогу складає 26000 х 20% : 100% = 5200 грн., яку суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, заявлених стороною відповідача в розмірі 40000 грн., суд зазначає наступне.

В матеріалах справи є відзив на позовну заяву від 09.10.2024 року, сформований в системі «Електронний суд» адвокатом Канікаєвим Ю.О., з якого вбачається, що стороною відповідача зазначено щодо орієнтованого розміру судових витрат на правову допомогу в розмірі 40000 грн., тобто дотримано умови про зазначення у першій заяві по суті орієнтованої суми правової допомоги. У подальшому до закінчення судових дебатів адвокатом Канікаєвим Ю.О. через канцелярію суду було подано заяву від 12.12.2024 року про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у вигляді двох Договорів про надання правової допомоги за № 288/24 та за № 26/09-21, датовані 26.09.2024 роком.

Однак, безпосередньо заява про задоволення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу шляхом стягнення з позивача на користь відповідача 32000 грн., що становить 80% від остаточної ціни позову, було сформовано адвокатом Канікаєвим Ю.О. в системі «Електронний суд» - 18.12.2024 року, тобто з пропуском встановленого п`ятиденного строку подання заяви після ухвалення рішення суду, вступна та резолютивна частина якого було оголошено 12.12.2024 року, тому п`ятиденний строк сплинув 17.12.2024 року. Даний факт фактично послугував би залишенню без розгляду заяви адвоката Канікаєва Ю.О. про стягнення правничої допомоги.

Проте, суд приймає до уваги, що адвокатом Канікаєвим Ю.О. було подано Договори про надання правничої допомоги до закінчення судових дебатів, тобто було дотримано норми ч.8 ст.141 ЦПК України, якими зазначено, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 надавали правову допомогу адвокат Канікаєв Ю.О. на підставі ордеру від 26.09.2024 року та Договору про надання правової/правничої/допомоги №288/24 від 26.09.2024 року та адвокат Зайцев М.С. на підставі ордеру від 07.10.2024 року та Договору про надання правової /правничої/ допомоги № 26/09-01 від 26.09.2024 року.

Жодних інших доказів адвокатами відповідача у вигляді звітів, актів про підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості суду надано не було, окрім ордерів та договорів про надання правничої допомоги, разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Беручи до уваги неспівмірнсть суми фіксованого гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю проведених судових засідань, суд дійшов висновку про надмірність заявленої суми компенсації витрат, тому вважає, що заява про ухвалення судового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 6500 грн.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, за клопотанням сторони, якщо заявлені судові витрати завищено, враховуючи обставини справи, суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат, представниками відповідача не було доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, суд вважає, що укладення договору з адвокатом Зайцевим М.С. носить штучний характер, оскільки в п.4.1 Договору про надання правничої допомоги за № 26/09-01 від 26.09.2024року зазначено, що гонорарні відносини між клієнтом та адвокатом врегульовані в межах договору № 288/24 від 26.09.2024 року, укладеного між клієнтом та адвокатом Канікаєвим Ю.О. Фактично усі звернення сторони з процесуальних питань (відзив,заяви) було сформовано адвокатом Канікаєвим Ю.О., у судовому засіданні по суті - 12.12.2024 р., яке відбулось за участю відповідача та її представників, пояснення надавала відповідач та її представник адвокат Канікаєв Ю.О., які і задавали питання представнику позивачу та формулювали правову позицію.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, тому суд вважає, що з огляду на пропорційність стягнення витрат на правничу допомогу 6500грн.х 80% : 100% =5200 грн.

На підставі викладеного, у зв`язку з взаємним заліком розміру витрат на правничу допомогу (5200грн.=5200грн.), судові витрати не стягуються зі сторін, та залишаються за позивачем та відповідачем в первісному стані.

Керуючись ст.ст.246,268,270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мухамеджанова Олега Салаватовича про стягнення судових витрат на правничу (правову) допомогу - відмовити.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Канікаєва Юрія Олеговича про стягнення судових витрат на правничу (правову) допомогу відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст додаткового судового рішення складено та підписано 23.12.2024 року.

Суддя М. В. Гниличенко