Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2561/24

09 грудня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Госедла О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по даній справі.

В судовому засіданні представник позивача вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Крім того зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 09.12.2024 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 07.11.2015 року у відділі ДРАЦС Надвірнянського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 317 (а.с.7).

За час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої записані строни по даній справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.6).

Як з`ясовано судом, що в судовому засіданні стороною відповідача не спростовано, неповнолітня дитина на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що впродовж останнього часу відповідач не надає коштів на утримання дочки, хоча вона постійно зверталася до нього врегулювати це питання в позасудовому порядку, однак він відмовляється надавати кошти на утримання дитини.

Стверджує, що на даний час вона не має постійної роботи, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства також не має. Відповідно, вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, так як на утримання дочки необхідні значні кошти. Дитині, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, проте, такий рівень вона одна не може забезпечити, тому батько, який є працездатним, може сплачувати належні аліменти на утримання дитини.

Вказує, що як їй відомо, ОСОБА_2 аліменти нікому не платить, на утриманні нікого не має, іншої сім`ї у нього не має. Відповідач є фізично здоровий.

Також звертає увагу, що оскільки вони з відповідачем проживали спільно, їй відомо, що відповідач працює за кордоном на СТО автомалярем, де отримує високу заробітну плату, однак інформацію про суму заробітку останній їй не надає.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно.

Разом з тим зазначає, що оскільки дитина хворіє, вона вимушена виїжджати з нею за кордон на лікування і деякий час проживати там, що також потребує значних коштів, а тому вона сама не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину від спільного шлюбу з відповідачем, в зв`язку з чим зазнає труднощів через відсутність належної матеріальної допомоги із сторони відповідача.

Наведені обставини відповідачем не спростовано, оскільки він будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув.

З огляду на викладене, суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.7 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.ст.2, 8 даного Закону, завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно із ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2024 року становить 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

Згідно абз.2 ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища дитини, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку.

За вказаних обставин, із урахуванням доводів сторін, зокрема позивача, викладених у позовній заяві, а також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і аліменти можуть бути визначені судом у твердій грошовій сумі, однак в меншому розмірі, ніж просить позивач, а саме щомісячно по 3500 грн. 00 коп., до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується вирішення питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд зазначає наступне:

У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 21.10.2024 року.

Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку:

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, під час проведення судових дебатів представник позивача зазначив, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, докази про оплату ОСОБА_1 правничої допомоги будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жительки: АДРЕСА_2 , - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 21.10.2024 року і проводити щомісячно до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення

складено 13.12.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.