РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2395/24

20 грудня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області

у складі судді Снітчук Р.М.

за участі: секретаря Зберун К.Ф.

представника позивача адвоката Євгеюка О.Є.

представника відповідача адвоката Артерчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними і скасування рішень про передачу земельної ділянки у власність, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсними і скасування рішень Костопільської міської ради № 382 від 22.12.2004 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» та № 503 від 02.08.2005 року «Про внесення змін до рішення виконкому та Костопільської міської ради по питанню приватизації земельних ділянок», свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0587 га, кадастровий номер :01:004:1276.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідно до договору дарування від 23.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського районного округу Рівненської області Семенюк С.І., за № 146, позивач набула у власність 34,8/100 від цілого житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 . З надвірних будівель до нього відносилися: сарай Б, сарай б, вбиральня В, замощення -1, огорожа №1, огорожа № 2, колодязя Г.

Власником іншої 65,2/100 частки у вказаному житловому будинку з надвірними будівлями був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті спадщину прийняв відповідач ОСОБА_2 , який 28.08.2023 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 163/250 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, зареєстроване в реєтрі за №3076.

Крім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В., зареєтрованого в реєстрі за №3224, відповідач ОСОБА_2 оформив спадщину на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:004:1276.

Із змісту цього свідоцтва вбачається, що вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №345927517 від 09.09.2012 р. та зареєстрована нотаріусом на підставі: рішення Костопільської міської ради Рівненської області від 22 грудня 2004 року №382; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64717202 від 14.05.2021 р.

Спірна земельна ділянка зареєстрована за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.09.2023 р., реєстраційний номер 234.

Про існування рішення Костопільської мської ради № 382 від 22.12.2004 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» та рішення Костопільської міської ради № 503 від 02.08.2005 року «Про внесення змін до рішення виконкому та Костопільської міської ради по питанню притватизацї земельних ділянок», оформлення відповідачем права на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку позивачу стало відомо лише у квітні жовтні 2023 року, під час розгляду Костопільським районним судом Рівненської області цивільної справи № 564/251/23 за її позовом до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою.

Вказує, що згідно рішення Костопільської міської ради Рівненської області від 22.12.2004 року №382 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0514 га, яка розташована по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Костопільської міської ради Рівненської області від 02.08.2005 р. № 503 внесено зміни до рішення виконкому та Костопільської міської ради по питанню приватизації земельних ділянок № 382 від 22.12.2004 р. та ОСОБА_3 безпідставно збільшено площу земельної ділянки із 0,0514 га до 0,0587 га.

При цьому просила врахувати, що у виготовленій на замовлення ОСОБА_3 технічній документації із землеустрою ПП Земельно-кадастрове бюро щодо виготовлення та видачі державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, зокрема у протоколі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та на плані земельної ділянки навпроти її прізвища містяться підроблені підписи, зазначених документів вона не підписувала.

Вказує, що спірна земельна ділянка була закріплена за будинковлодінням, розташованим по АДРЕСА_1 , співвласниками якого були позивач із часткою 34,8/100 та ОСОБА_3 із часткою - 64,2/100, в натурі частки співвласників не виділялися.

При цьому згідно до ст. 89, 116 ЗК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, земельна ділянка могла належати лише на праві спільної сумісної власності співвласників жилого будинку.

Лише у разі поділу будинку в натурі з виділенням кожної частини в окреме будинковолодіння, присвоєння окремої адреси та реєстрації в БТІ, як окремого домоволодіння, можливий поділ земельної ділянки, з виділенням відповідно її частини в окрему земельну ділянку.

Крім того, зазначила, що до складу земельної ділянки площею 0,0587 га увійшла земельна ділянка, на якій розміщена частина її сараю-Б, спільна вбиральня- В, абрис земельної ділянки включає частину земельної ділянки якою вона постійно користується та сплачує земельний податок.

Вважає, що Костопільською міською радою у порушення вимог ст. 118, 121 ЗК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, без дотримання належної процедури було передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку, яка була складовою земельної ділянки для обслуговування всього житлового будинку, який перебував у спільній частковій власності.

На підставі протиправних рішень Костопільської міської ради Рівненської області від 22.12.2004 р. №382 та від 02.08.2005 р. № 503, розробленої технічної документації спадкоємець померлого ОСОБА_3 завершив оформлення на своє ім`я права власності на спірну земельну ділянку.

Покликаючись на положення ст. 321, 393 ЦК України, вважає, що оскаржувані рішення Костопільської міської ради порушують права позивача на належну їй земельну ділянку відповідно до її частки у житловому будинку та мають бути визнані недійсними і скасованими, як і видані на підставі цих документів свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09.09.2023 року та державна реєстрація спірної земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Євгеюк О.Є. заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Артерчук Л.В. у судовому засіданні позов не визнала, покликаючись на необгрунтованість заявлених позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Артерчук Л.В. вказала, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 1489 від 19.04.2023 р. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належало позивачу ОСОБА_1 34,8/100 на підставі договору дарування від 23.01.2003 р., зареєстрованого в реєстрі за №146, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Семенюк С.І. та ОСОБА_3 65,2/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Костопільською державною нотаріальною конторою 22.07.1989р. №1542-35/100, на підставі рішення Костопільського районного суду від 07.12.1972 р. у справі № 2-300/72 30,2/100.

Частки співвласників житлового будинку були визначені та речове право на них зареєстровано, кожен із співвласників мав різні входи та користувався частиною земельної ділянки.

Рішеннями Костопільської міської ради № 382 від 22.12.2004 р. та №503 від 02.08.2005 р. ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0587 га, яка розташована по АДРЕСА_2 . На виконання вказаного рішення ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію, встановлено межі земльної ділянки для обслуговування належної йому частки будинку.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22.11.2023 року затверджено мирову угоду за умовами якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено цілі ідеальні частки об`єкта нерухомого майна, кожен із них зареєстрував за собою право власності на житловий будинок як окремий об`єкт нерухомого майна з цілою часткою. Жоден із об`єктів, переданий у власність ОСОБА_1 не знаходиться на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 .

Вважає, що позивачем не доведено, які саме її права чи інтереси порушені відповідачем. Покликання позивача на порушення органом місцевого самоврядування порядку надання земельної ділянки у власність відповідачу вважає безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 23.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського районного округу Рівненської області Семенюк С.І., за № 146 позивач ОСОБА_1 набула у власність 34,8/100 від цілого житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Із витягу з Державного реєстру речових прав №372870082 від 04.04.2024 року вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , сюди входять господарські будівлі: АДРЕСА_3 (1/2№1), Ворота з хвірткою (№3).

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 28.08.2023 року та 09.09.2023 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.М., зареєстровано в реєстрі №3076, №3224 відповідач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував 163/250 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0587 га по АДРЕСА_2 .

Із витягів з Державного реєстру речових прав № 344596046 від 29.08.2023 р. та № 345927915 від 09.09.2023 р. вбачається, що за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (надвірні будівлі: прибудова - а1, Прибудова - Пд, погріб - а2, східці - 1, замощення № 1, огорожа №2, огророжа, колодязь, сарай Б, сарай б, вбиральня В) та на земельну ділянку кадастровий номер :02:004:1276 площею 0,0587 га.

Також встановлено, що зазначена земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_3 , після смерті якого була успадкована ОСОБА_2 .

Рішенням Костопільської міської ради Рівненської області № 382 від 22 грудня 2004 року на підставі заяви ОСОБА_3 передано йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0514 га, яка розташована по АДРЕСА_2 і використовується для обслуговування власного житлового будинку, господарських будівель і споруд, надано дозвіл на виготовлення технічної документації.

Рішенням Костопільської міської ради Рівненської області № 503 від 02 серпня 2005 року на підставі заяви громадян по питанню приватизації присадибних земельних ділянок та оформлення землевпорядних документів, враховуючи результати, отримані у зв`язку з уточненням внаслідок детальних геодезичних зйомок, внесено зміни в рішення Костопільської міської ради № 382 від 22.12.2004 року, збільшивши ОСОБА_3 площу земельної ділянки із 0,0514 га на 0,0587 га.

При цьому суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що у виготовленій ОСОБА_3 технічній документації на спірну земельну ділянку, зокрема у плані земельної ділянки, протоколі встановлення меж підписи навпроти її прізвища підроблені, вчинені іншою особою. Належних та допустимих доказів цього позивачем не надано.

Не доведено також позивачем і те, що на спірній земельній ділянці розміщені належні їй господарські будівлі: частина сараю - Б, вбиральня Б, оскільки згідно відомостей із витягу з Державного реєстру речових прав № 344596046 від 29.08.2023 р. вбачаються, що вказані об`єкти належать відповідачу.

Суд вважає, що відповідач правомірно набув у власність спірну земельну ділянку. Доказів протилежного не надано.

Покликання позивача на допущення Костопільською міською радою порушення встановленого законом порядку надання у власність земельної ділянки ОСОБА_3 свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Крім того, Костопільска міська рада не залучалася позивачем як співвідповідач у справі.

Згідно до ст. 118 ЗК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого

самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у

місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що

підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність

земельної ділянки із земель державної або комунальної власності

для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної

приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи

Севастопольської міської державної адміністрації або сільської,

селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У

заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська,

селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Покликання представника позивача на те, що спірна земельна ділянка могла пребувати відповідно до норм ст. 86, 89 ЗК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, лише на праві спільної сумісної власності сторін суд не приймає до уваги, оскільки ним не надано доказів того, що житловий будинок перебував на праві спільної сумісної власності, а також того, що спірна земельна ділянка передавалася у власність чи спільне користування попереднім власникам чи їх правонаступникам.

При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 своїм правом на отримання земельної ділянки у власність не скористалася, з відповідними заявами до органу місцевого самоврядування не зверталася.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 86 1. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Право спільної власності на землю посвідчується державним

актом на право власності на землю.

Згідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам.

У спільній сумісній власності перебувають земельні

ділянки співвласників жилого будинку.

Володіння, користування та розпорядження земельною

ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або

законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній

сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї

окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній

власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено

за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є

рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено

судом.

Разом із тим, частки в житловому будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, були визначені і підстави вважати, що вказана земельна ділянка належала позивачу та попередньом власнику ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22.11.2023 року зтверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та предствником відповідача ОСОБА_4 , за умовами якої визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на цілу ідеальну частку об`єкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 визнано право власності на цілу ідеальну частку об`єкта нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Судом встановлено, що відповідач у законний спосіб набув право власності на спірну земельну ділянку площею 0,0587 га, кадастровий номер :01:004:1276 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивачем не доведено у який спосіб порушені її права чи інтереси саме відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

З наведеного вбачається, що позивач не позбавлена права звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про надання їй земельної ділянки для обслуговування належного їй на праві власності житлового будинку та гсоподарських споруд в межах норм безоплатної приватизації.

Втручання держави у право власності відповідача ОСОБА_2 за наведених обставин є невиправданим і непропорційним, може призвести до свавільного втручання у його права як власника, оскільки скасуваня державної реєстрації права власності, набутого ним правомірно, тягне за собою порушення його законних прав щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

За наведених обставин суд вважає за вірне у задовленні позову відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22.07.2024 року підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Встановлено, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу складають 10000 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.09.2024 р., розрахунком суми гонорару, квитанцією до прибуткового касового ордера №15 від 02.09.2024 р. Такий розмір витрат на оплату правничої допомоги суд вважає доведеним, співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 15, 16, 182, 328 ЦК України, ст. 86, 89, 118 Земельного кодексу України, ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсними і скасування рішень про передачу земельної ділянки у власність, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Заходи забезпечення позову, у виді арешту на земельну ділянку площею 0,0587 га, кадастровий номер :01:004:1276, вжиті ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22.07.2024 року, після набранням рішенням законної сили - скасувати.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКРР НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 20 грудня 2024 року.

Суддя: Р. М. Снітчук