Справа № 274/7495/24 Провадження № 2/0274/1806/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

20.12.24 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доВійськової частини НОМЕР_1 , представником якої є ОСОБА_3 ,
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання поновити на квартирному обліку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 12.05.2020 р. № 38, та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2020 р. № 766 в частині зняття його та членів його сім`ї з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити його та членів його сім`ї на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 14.05.2005 р.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу, під час якої він та члени його сім`ї 14.05.2005 р. були зараховані на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов (квартирний облік). 28.04.2020 р. ОСОБА_1 був звільнений з військової служби, після чого залишився перебувати на квартирному обліку, про що прямо вказано у наказі про звільнення. Однак у листі від 31.03.2024 р. Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що він не перебуває на квартирному обліку. До листа додано витяг з протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2020 р. № 38, та витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2020 р. № 766, за змістом яких ОСОБА_1 та членів його сім`ї знято з квартирного обліку при Військовій частина НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням по закінченню строку контракту відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей". Такі рішення суперечать законодавству України.

Ухвалою від 23.09.2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Військовій частині НОМЕР_1 просить закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, посилаючись на те, що право, яке ОСОБА_1 вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у справі виник з приводу можливості реалізації ОСОБА_1 права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, а тому такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 з 03.12.1997 р. проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом з його особової справи (а. с. 16 17).

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 14.05.2005 р. постановлено на квартирний облік сім`ю ОСОБА_1 у загальну чергу квартирного обліку з 14.05.2005 р., що підтверджується витягом з протоколу № 59 від 14.05.2005 р. засідання вказаної комісії (а. с. 21).

Наказом командира НОМЕР_3 артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 31.03.2020 р. № 39-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "про військовий обов`язок і військову службу", про що зазначено у наказі від 28.04.2020 р. № 91 командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), яким наказано, зокрема, ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду здав з 28.04.2020 р., та якого з 28.04.2020 р. виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а. с. 18).

Рішенням об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2020 р. знято з квартирного обліку ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням по закінченню строку контракту відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", що підтверджується витягом з протоколу № 38 від 12.05.2020 р. засідання вказаної комісії (а. с. 22).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2020 р. № 766 знято із квартирного обліку ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням по закінченню строку контракту відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" (а. с. 23).

Наказ прийнято з посиланням на Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджену наказом від 31.07.2018 р. № 380 Міністерства оборони України, та рішення об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2020 р.

22.06.2020 р. ОСОБА_1 повернувся до проходження військової служби в Збройних силах України, що підтверджується витягом з його особової справи (а. с. 16 17).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

За визначенням частин першої та четвертої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Стратегія залучення, розвитку та утримання людського капіталу в силах оборони України визначається Міністерством оборони України.

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що військова служба належить до публічної служби.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (частина друга статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 р.№ 380, для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі житлова комісія військової частини). До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та ТЦК та СП, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 р.№ 380, передбачено, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок:

новозбудованого, вивільненого або придбаного житла;

надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця);

переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 р.№ 380, передбачено, що житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо:

взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею);

взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Таким чином, житлова комісія наділена повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації військовослужбовцями соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу їх особливого статусу, визначеного Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто внаслідок проходження ними публічної служби, різновидом якої є служба військова.

З аналізу наведених норм законодавства України вбачається, що спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Пунктом 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

При цьому Суд вважає за необхідне зазначити, що при постановленні ухвали враховувався висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 р. у справі № 362/643/21 (ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/105301901).

Керуючись статтями 255, 257, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі закрити.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Корбут