Справа № 761/4482/24
Провадження № 2/159/739/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участі секретаря судового засідання Конашук М.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 . Спільне життя з відповідачем не склалося, а тому 30.05.2018 шлюб розірвано. Відповідач ніяким чином про дитину не піклується, її життям не цікавиться, з дитиною не спілкується, участі у її вихованні, розвитку, матеріальному забезпеченні, житті не бере. Всі питання щодо виховання дочки вирішуються виключно позивачкою. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Крім того, позивачка зазначає, що на даний час відповідач засуджений до довічного позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів (п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України) і утримується з 30.01.2020 у Київському слідчому ізоляторі. Позивачка вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Крім того, позивачка вважає, що будь-яке спілкування батька з дитиною є небезпечним для дитини як фізичного, морального так і психологічного аспекту та може завдати істотних проблем у майбутньому, оскільки засуджений до довічного позбавлення волі за навмисне подвійне вбивство двох дівчат віком 19 та 16 років є негативним прикладом для дитини та таким, що буде створювати постійні проблеми при зростанні і соціалізації дитини та може позбавити її права на професію через наявність судимості у батька. 14.02.2019 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , який фактично виконує обов`язки батька по відношенню до дитини ОСОБА_4 та в подальшому готовий її вдочерити.

На підставі викладеного позивачка просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2024 справу передано за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

20.03.2024 справа надійшла на розгляд до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

17.054.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представниця відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки, до моменту позбавлення волі відповідач брав активну участь у вихованні дитини, матеріально забезпечував. Перебуваючи в місцях позбавлення волі, надав колишній дружині доручення на розпорядження його майном, задля задоволення матеріальних потреб дитини. Вважає, що сам лише факт позбавлення його волі не може слугувати підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки це не свідчить про ухилення, небажання спілкуватись зі своєю дитиною, а є наслідком обмежених можливостей у спілкуванні з дочкою.

25.04.2024 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки.

21.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив якому представник позивачки зазначає, що відповідач участь у вихованні дитини брав лише перших два роки, а доручення на розпорядження нерухомим майном надав позивачці зовсім не для забезпечення інтересів дитини. Представник позивачки вважає, що позбавлення відповідача волі є об`єктивною причиною, що унеможливлює виконання останнім його батьківських обов`язків. Вказує, що протиправна поведінка відповідача, ведення аморального способу життя, вчинення насильницьких злочинів свідчать про небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки.

24.05.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з відрядженням судді.

25.06.2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.

25.07.2024 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

24.09.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді в іншому судовому провадженні.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

08.11.2024 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 09.07.2015 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 травня 2018 року у цивільній справі № 466/2418/18 шлюб між сторонами розірвано, змінено прізвище позивача із « ОСОБА_8 » на дошлюбне « ОСОБА_9 ».

14.02.2019 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.02.2019.

Згідно інформації наданої ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 15.12.2023 №08/1144-23/1262Ад, ОСОБА_3 утримується в установі з 30.01.2020 по теперішній час.

За даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» єдиної системи МВС стосовно ОСОБА_3 , останній неодноразово судимий, зокрема: 06.01.2020 ГУНП у м. Києві повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, кримінальне провадження №0008964 від 30.12.2019. Направлено до суду з обвинувальним актом 19.06.2020. Відомості про результати судового розгляду кримінального провадження до МВС не надходили; 24.12.2021 Луцьким міським судом Волинської області засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 187, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі.

Висновком органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 09.12.2024 № 260001-вих-176375 підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. (ст.ст. 150, 155 СК України).

Так, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, передбачений ч.1 ст. 164 СК України. А саме, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» ухвалив рішення від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04), де наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

В даному випадку позивачкою не надано суду жодних доказів про умисне ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 понад 6 місяців, не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про аморальний спосіб життя відповідача, зловживання алкогольними напоями, вчинення насильства відносно дитини, ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винної поведінки.

Cуд звертає увагу, що сам по собі факт перебування відповідача під вартою є об`єктивною причиною, що унеможливлює виконання відповідачем його батьківських обов`язків.

Наданий суду висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 09.12.2024 № 260001-вих-176375 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не є безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки на підставі частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд також враховує факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його інтерес до дитини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено наявності такого обов`язкового елементу, як винності в умисному ухиленні батька від виконання його батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене, а також те, що по справі не встановлено беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, яке, зокрема, сприятиме інтересам його дочки, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: Желтухін Єгор Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 9814/10 від 18.02.2021.

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, місцезнаходження: вул. Липинського, 11, м. Львів, Львівська область, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.12.2024.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ