Справа № 450/2318/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В. Є.
Провадження № 22-ц/811/1992/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Луцюка Олександра Ігоровича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання майнових прав на квартиру,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що стороною позивача не долучено жодного доказу, а саме технічного паспорту, проекту чи інше, які б підтверджували, що квартира АДРЕСА_2 загальною проектною площею 46,34 кв.м. будується саме за зазначеною адресою. Без таких документів неможливо ідентифікувати об`єкт, стосовно якого був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, як і встановити його існування. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували вчинення або підготовку до вчинення ОСОБА_1 конкретних дій, спрямованих на розпорядження, обтяження, укладення будь-яких правочинів з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 , чи будь-яких інших дій, що можуть призвести до неможливості виконання рішення суду. Стверджує, що позовна заява не містить вимог до ОСОБА_1 , як і належного обґрунтування з посиланням на докази порушення ОСОБА_1 будь-яких суб`єктивних прав позивача, існування між ними будь-яких юридичних відносин, а тому слід вважати, що спір між позивачем та ОСОБА_1 відсутній. ОСОБА_1 не є учасником правовідносин з яких виник спір. Поза увагою суду залишився той факт, що договір простого товариства від 13.10.2021, був припинений станом на дату укладення між позивачем та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п.5.1. договору простого товариства від 13.10.2021, перебіг строку дії цього договору починається з моменту його підписання всіма учасниками і діє до досягнення мети, передбаченої п.1.1 договору, але в будь-якому випадку до 12.10.2022. Таким чином, ОСОБА_3 не мав права укладати договір купівлі-продажу майнових прав з позивачем, оскільки на момент його укладення не володів відповідними майновими правами та не був уповноваженою особою простого товариства. У зв`язку з цим, відносно ОСОБА_3 було відкрите кримінальне провадження за ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України (шахрайство вчинене у великих розмірах) та ОСОБА_1 визнано у цьому кримінальному провадженні та залучено, як потерпілого.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року у справі №450/2318/24 в частині накладення заборони ОСОБА_1 : «у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь- які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120»; скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року у справі №450/2318/24 в частині накладення заборони ОСОБА_3 : «звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120». В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення заборон, продубльованих в пунктах 2, 3 прохальної частини апеляційної скарги - відмовити. Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року у справі №450/2318/24 в частині накладення заборони ОСОБА_3 : «у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 » - залишити без змін.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їхньої участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних (несумлінних) дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

При цьому, інститут забезпечення позову спрямований проти дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Види забезпечення позову наведено у статті 150 ЦПК України. Згідно із положеннями пунктів 1, 2 та 4 частини першої цієї статті Кодексу позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, забезпечення ефективного судового захисту та можливості реального поновлення прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, у травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання удаваним попереднього договору, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав.

Просив визнати удаваним попередній договір про купівлю-продаж квартири, що укладений 29.09.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований в реєстрі за №3671; визнати, що 29.09.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 з розстроченням платежу.

Позов обгрунтовував тим, що 13.10.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір простого товариства (договір про спільну діяльність), посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Віблим Л.З., реєстраційний номер №1128. З метою залучення грошових коштів задля досягнення мети спільної діяльності між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір з назвою «Попередній договір», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований у реєстрі за №3671. ОСОБА_2 на противагу ОСОБА_3 , виконав умови договору №3671 від 29.09.2023, зокрема, оплатив грошову суму, визначену договором №3671, однак станом на даний час мету спільної діяльності не досягнуто, багатоквартирний будинок не прийнято в експлуатацію та не передано квартиру у приватну власність ОСОБА_2 .

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартири АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує достатньо обґрунтована імовірність того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчинятимуть дії, які можуть істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду у цій справі, а тому існує об`єктивна необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони їм у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120.

З таким висновком суду колегія погоджується повністю.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір, який стосується питання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .

Також, із виділених матеріалів справи убачається, що 13.10.2021 між відповідачами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір простого товариства (договір про спільну діяльність), який було посвідчено приватним нотаріусом ЛРНО Віблим Л.З., реєстровий номер 1128 (а.с.8-9).

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору простого товариства, сторони зобов`язувалися шляхом об`єднання своїх вкладів і зусиль спільно діяти у формі простого товариства без створення юридичної особи з метою будівництва і прийняття в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на земельній ділянці площею 0,4167 га за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0120 в порядку, передбаченому законодавством та отримання в особисту приватну власність квартир, приміщень та доходу у вигляді грошових коштів, отриманих в результаті виконання спільних дій, передбачених цим договором.

Згідно з розділом 2 договору простого товариства (договору про спільну діяльність), для досягнення мети договору, вклади сторін були розподілені наступним чином:

- ОСОБА_1 як вклад у спільну діяльність вносить право користування земельною ділянкою площею 0,4167 га, яка розташована у с.Зубра Пустомитівського району (на даний час Львівського району) Львівської області (кадастровий номер :01:001:0120); цільове призначення земельної ділянки 02.04 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

- ОСОБА_3 як вклад у спільну діяльність вносить грошові кошти необхідні для будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, професійні знання та вміння у галузі будівництва.

Відповідно до п.2.4 договору простого товариства, визначення розміру частки права спільної часткової власності сторін на майно, грошові кошти, отримані в результаті спільної діяльності та розподіл отриманого в результаті спільної діяльності майна ( квартир, нежитлових приміщень, грошових коштів) здійснюється сторонами відповідно до додатку №1 цього договору.

Згідно з п.4.1 договору простого товариства, ведення спільних справ за цим договором за спільною згодою учасників товариства, що засвідчується їх підписами на цьому договорі, доручається уповноваженій особі ОСОБА_3 .

Відповідно до п.4.2 договору простого товариства, уповноважена особа діє на підставі цього договору. Уповноважена особа є повноважним представником учасників товариства та здійснює керівництво всією спільною діяльністю в межах наданих йому повноважень для досягнення поставленої цим договором мети.

У пункті 4.3.2 договору простого товариства зазначено, що уповноважена особа, зокрема, має право вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, необхідні для досягнення мети, передбаченої п.1.1 цього договору.

Відповідно до п.п.1.1.1., 1.1.2. додатку №1 до договору простого товариства (договір про спільну діяльність) від 13.10.2021, ОСОБА_1 належить частка у розмірі 90% будинку, квартир та нежитлових приміщень у ньому; ОСОБА_3 належить частка у розмірі 10% будинку, квартир та нежитлових приміщень у ньому(а.с.7).

29 вересня 2023 року між ОСОБА_3 , як уповноваженим учасником простого товариства, та ОСОБА_2 укладено попередній договір про купівлю-продаж квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований у реєстрі за № 1128 (а.с.10).

Згідно з п. 1 договору № 1128, сторони зобов`язуються у строк до 30.11.2023 укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 договору № 1128, в якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняв в рахунок майбутніх платежів грошову суму у розмірі 737 222,98 грн, що є еквівалентною 20 160 доларам США, до моменту укладення цього договору.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що Міськевич є власником земельної ділянки площею 0,4167 га за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0120.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, на якій знаходиться об`єкт незавершенного будівництва, одного із об`єктів у якому стосується даний спір; має чинний дозвіл на виконання будівельних робіт, і відповідно має потенційну можливість укладати правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом спору у даній справі, слід вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, заборона вчинення дій щодо розпорядження, обтяження, укладення будь-яких правочинів відносно майнових прав на квартиру, що знаходиться в об`єкті незавершенного будівництва забезпечить належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення.

За таких обставин, заходи забезпечення слід вважати співмірними із позовними вимогами. Також, слід вважати що наявні потенційні загрози для виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а, також, не вплинуть на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи.

Твердження апелянта про те, що до ОСОБА_1 не пред`явлено позовних вимог, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно договору від 13.10.2021 діяльність відповідачів є спільною. Також квартира АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, площею 0,4167 га, (кадастровий номер :01:001:0120), яка належить ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не є учасником правовідносин, з яких виник спір та у нього відсутні будь-які зобов`язання перед позивачкою з огляду на те, що попередній договір купівлі-продажу квартири укладений із ОСОБА_3 в порушення вимог п.5.1 договору простого товариства від 13.10.2021 та який при укладенні договору діяв виключно від свого імені та у своїх інтересах, стосується суті спору та при вирішення питання щодо забезпечення позову не досліджується.

Решта доводів скарги аналогічно стосуються спору по суті та не можуть бути досліджені в межах вирішення питання забезпечення позову.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.12.2024

Головуючий

Судді