Миколаївський районний суд Миколаївської області
Провадження № 2-о/945/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Кінек Г.О., представника заявника адвоката Мутьєва Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оригінал свого свідоцтв про народження заявниця загубила. При отриманні повторного свідоцтва була допущена помилка та замість по батькові матері « ОСОБА_5 » помилково зазначили « ОСОБА_6 ». На данний час заявниця іншим шляхом встановити вказані обставини та документально підтвердити факт родинних відносин з її матір`ю не має змоги,у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 05.02.2024року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 -адвокат Мутьєв Д.В. заяву про встановлення факту родинних відносин підтримав, просив задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) порушені, невизнані або оспорені і за захистом яких прав (інтересів) особа звернулася до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що предметом розгляду є справа окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за вийнятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами. Ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У відповідності до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в хутір Суворовський, Суровикинського району Волгоградської області,в графі мати вказана ОСОБА_8 ,в графі батько вказаний ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » реєструючи шлюб з ОСОБА_11 , про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №557.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №1 від 18.03.2021року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила прізвище на « ОСОБА_13 »,про що виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області 19.06.1980року складено актовий запис №06.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Корчине Миколаївського району Миколаївської області у віці 74 роки.

ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ,в графі мати зазначена ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 . Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_15 , змінила прізвище на « ОСОБА_16 », про що 02.07.1993року Відділом ЗАГС Ленінського райвиконкому м.Миколаїв зроблено актовий запис №570.

ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 ,в графі мати зазначена ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 .

В матеріалах справи маються заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких останні зазначають,що ОСОБА_4 є їх матір`ю, а ОСОБА_1 є їх сестрою.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.07.2021року №4-195 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженка Волгоградської області, Суровикинського району хутір Суворовський зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 18.04.2002року.

Суд вважає, що доводи заявника знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а факт родинних відносин підтверджується наявними доказами по справі. З огляду на вищевикладене, вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Відповідно дост. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту має юридичне значення, на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,76-81,95,229,258,259,263-265,268,315-319,354,355 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка хутір Суворовський, Суровикинського району Волгоградської області; РНОКПП НОМЕР_6 ; паспорт № НОМЕР_7 ;зареєстрована: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ,уродженка с.Корчине Миколаївського району Миколаївської області; паспорт серія НОМЕР_8 ; зареєстрована: АДРЕСА_2 ); ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка м.Гукове, Ростовської області; паспорт серія НОМЕР_9 ; зареєстрована: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка хутір Суворовський, Суровикинського району Волгоградської області; РНОКПП НОМЕР_6 ;паспорт № НОМЕР_7 ; зареєстрована: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду ; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.12.2024року.

Суддя М.М.Войнарівський