Справа № 392/1811/23
Провадження № 2/392/145/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 рокуМаловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої - судді Кавун Т.В.

секретар Стець Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.03.2023 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 135 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.10.2023 року, про що власноручно написав розписку. Кошти було передано в день написання розписки. Він неоднаразово звертався до боржника з проханням повернути борг. Однак, на вимогу повернути кошти, відповідач не реагує.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 135 000 доларів США та понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не прибув, представник надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали.

Відповідач в судове засідання не прибув, представник надіслала заяву про відкладення розгляду справи.

Однак, ураховуючи відсутність доказів поважності неприбуття представника та відповідача до суду, суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі письмової розписки від 11.03.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 позику у розмірі 135 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.10.2023 року.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Надана позивачем, як доказ укладеного договору, розписка про позику коштів свідчить про те, що в даному випадку договір позики укладений у письмовій формі, на умовах погоджених сторонами, що вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з письмової розписки про отримання коштів укладеної 11.03.2023 року, відповідач зобов`язався виконувати взяте на себе зобов`язання до 01.10.2023 року, однак грошові кошти в зазначений термін не повернув.

Отже, враховуючи приписи ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відсутність відзиву на позовні вимоги, що суд розцінює як визнання позову, а також невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики від 11.03.2023 року та те, що позивач має право вимагати повернення позики, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 13 420 гривень.

Керуючись статтями 141, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 11.03.2023 року в сумі 135 000 (сто тридцять п`ять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 420 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Кавун