Справа №736/628/24
Провадження №2/490/2361/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Циганкова Д.Є.,

представника відповідача Коваля О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа ТОВ "Мілоан",

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа ТОВ "Мілоан".

В обґрунтування позову зазначає, що 31.05.2021 року відповідач за власного волевиявлення в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "МІЛОАН" подала заявку про отримання кредиту №3108324. Після того, ТОВ "МІЛОАН" направило відповідачу повідомлення з одноразовим ідентифікатором, при введені якого ОСОБА_1 підтвердила прийняття умов Кредитного договору №3108324 від 31.05.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті товариства.

Таким чином відповідачка уклала Договір про споживчий кредит №3108324 від 31.05.2021 року з ТОВ "МІЛОАН" та на підставі платіжного доручення Неліній Т.Д. були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн.

13.09.2021 року згідно умов Договору про відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ "МІЛОАН" було відступлено право вимоги за кредитним договором №3108324 від 31.05.2021 року на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно останній набув права вимоги до ОСОБА_1 . Згідно вищевказаного договору сума боргу перед ТОВ "Діджи Фінанс" становить : 35400,00 грн., яка складається з: заборгованістю за тілом кредиту - 8000,00 грн., заборгованістю за відсотками 25800,00 грн., заборгованістю за комісійними винагородами 1600,00 грн.

На письмові вимоги позивача відповідач не реагує, заборгованість не погашає.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 03.04.2024 року справу передано на розгляд до Центрального районного суду м.Миколаєва за підсудністю.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.05.2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що визнається лише тіло кредиту в розмірі 8000 гривень, штрафні санкції та відсотки не визнаються.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом при розгляді справи встановлено, що 31.05.2021 року відповідачем за власного волевиявлення в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "МІЛОАН" було подано заявку про отримання кредиту №3108324 на суму 20 000,00 грн. на 15 днів. Після погодження суми кредиту їй було надано у користування 8000,00 грн. кредитних коштів на 15 днів. з комісією за надання 20,00%, зі ставкою процентів 1,50 % за кожен день користування. /а.с.17-19/.

Договором про споживчий кредит №3108324 від 31.05.2021 року ТОВВ "МІЛОАН" надав ОСОБА_1 у користування 8000,00 грн. кредитних коштів на 15 днів (до 15.06.2021 року), з комісією за надання 20,00%, зі ставкою процентів 1,50 % за кожен день користування. Крім того погоджений графік платежів за договором №3108324 від 31.05.2021 року. /а.с.34-44/.

31.05.2021 року ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47607479. /а.с.56/.

Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

13.09.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено Договору факторингу №07Т, згідно якого ТОВ "МІЛОАН" було відступлено право вимоги за кредитним договором №3108324 від 31.05.2021 року на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно останній набув права вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Діджи Фінанс" за кредитним договором№3108324 від 31.05.2021 року складає 35400,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн., заборгованість за відсотками 25800,00 грн., заборгованістю за комісійними винагородами 1600,00 грн./а.с.100/.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Положеннями ст. 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за відповідачем утворилась наступна заборгованість за кредитним договором №3108324 від 31.05.2021 року 35400,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн., заборгованість за відсотками 25800,00 грн., заборгованістю за комісійними винагородами 1600,00 грн./а.с.100/.

Відповідач в ході розгляду справи не надала альтернативних розрахунків заборгованості за кредитними договорами, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданого позивачем.

Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість за кредитними договорами, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 20.02.2024 року /а.с.22/, Виписка з ЄДРЮОФОПГО АБ "Анастасії Міньковської" /а.с.23-24/, Додаткова угода №68 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року /а.с.31/, Детальний опис робіт /а.с.32/, Договір №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року /а.с.51-55/, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с.73-74/.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 4000 грн. вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

З урахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на його користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення з відповідача на користь позивача 2422,40 гривень судового збору, розмір якого підтверджено платіжним дорученням.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ТОВ "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа ТОВ "Мілоан" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ТОВ "Діджи Фінанс" (, адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 243-А, а/с 897, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "Сенс Банк" МФО 300346) суму заборгованості за Кредитним договором №3108324 від 31.05.2021 року у розмірі 35400,00 грн. (тридцять п`ять тисяч чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ТОВ "Діджи Фінанс" (, адреса: Київська область, м.Бровари, вул. Київська, 243-А, а/с 897, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "Сенс Банк" МФО 300346) судовий збір - 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правничу допомогу 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.О. Чаричанський