КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 757/4523/24 Головуючий у суді першої інстанції - Вовк С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, відповідно до якого просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/33358/18-ц на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із матір`ю, батько проживав окремо.

12 жовтня 2018 року Печерським районним судом міста Києва було видано судовий наказ по справі № 757/33358/18-ц про стягнення аліментів, яким присуджено стягнення половини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

06 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_5 про стягнення аліментів у примусовому порядку.

На момент звернення до суду, дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття.

З моменту набуття повноліття старшою дитиною, примусове виконання здійснюється на 2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини заробітку боржника.

З моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів, у боржника відбулась істотна зміна обставин, а саме сімейного та матеріального стану. У новому шлюбі в нього народилось двоє малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи, що молодшій дитині позивача ОСОБА_9 ще немає 3 років, право на належне утримання від позивача має мати дитини: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У зв`язку із введенням воєнного стану трудова діяльність позивача призупинена, і відбулось звільнення за основним місцем роботи.

Вказує, що він був звільнений за угодою сторін - з 03 серпня 2022 року та отримує соціальні виплати у розмірі 6500 щомісячно.

Через наявність вказаних обставин та скрутне матеріальне становище у нього утворилась заборгованість з виконання рішення про стягнення аліментів, яка станом на 23 жовтня 2023 року становить: 103 594,38 грн.

Вказує, що йому щомісячно нараховується згідно судового наказу на утримання двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) боржника у розмірі 7 575 грн, що становить 50% середньої заробітної плати працівника у Київській області.

Станом на 2024 рік, середня заробітна плата у Київській області становить: 15 152 грн.

Проте, нарахована сума аліментів значно перевищує розмір соціальних виплат, які наразі є єдиним доходом, що становить 6 500 грн.

Вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів у зв`язку із зміною істотних обставин, зокрема зміни сімейного та матеріального стану.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/33358/18-ц, та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині незадоволених вимог, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що судом першої інстанції не було враховано, що в силу положень ст. 183 СК України, з дати досягнення старшою дитиною повноліття розмір частки аліментів для стягнення з апелянта був вже зменшений до 1/3 частки від всіх видів доходів на підставі закону, про що було детально зазначено в позовній заяві.

Вважає, що незважаючи на часткове задоволення позову, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині фактично жодним чином не є проявом судового захисту права, оскільки фактично не призвело до зміни розміру аліментів.

Крім того, вказує на те, що рішення суд першої інстанції не містить жодних обґрунтувань того чому стягуваний з позивача розмір аліментів має бути зменшений до 1/3 частки від всіх доходів і не може бути зменшений до 1/5 частки від всіх доходів.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року в частині якій відмовлено у задоволенні позову та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги повністю зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/33358/18-ц на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у справі № 757/46604/16-ц, позивач змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: повнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Департаментом громадянських справ Міністерства внутрішніх справ Палестинської влади, справжність якого засвідчено Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України 22 серпня 2017 року; неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 11 жовтня 2006 року та неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 03 червня 2011 року.

12 жовтня 2018 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/33358/18-ц видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі половини заробітку(доходу), але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року у справі № 757/52890/20-ц стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) суму додаткових витрат на дітей ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_16 ( 20 грудня 2010 року ) у розмірі 10 400 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів до 1/3 частини, мотивував своє рішення тим, що після стягнення з позивача на користь відповідача за судовим рішенням аліментів, в нього народилось ще двоє дітей від іншого шлюбу та він втратив роботу, отримує соціальні виплати.

Апеляційний суд не повністю погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач мають трьох дітей: повнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітню ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітню ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 посилається на те, що в нього змінився сімейний стан, а саме народилось ще двоє дітей від іншого шлюбу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому просить змінити розмір аліментів на 1/5 частку від заробітку (доходу), оскільки з моменту набуття повноліття старшою дитиною, примусове виконання рішення здійснюється на двох дітей у розмірі 1/3. Отже, у нього на утриманні перебувають четверо дітей та дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі двох дітей, що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що суд дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог в частині зміни матеріального становища позивача у зв`язку із народженням другої дитини.

Встановлено, що у другому шлюбі у ОСОБА_1 народилось двоє дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження завірене Міністерством закордонних справ Держави Палестина (Генеральна Дирекція Консульского відділу) від 17.08.2020 з перекладом на українську мову та від 23.06.2023 з перекладом на українську мову.

Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, ухвалюючи судове рішення про зміну розміру аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції неправильно визначив частку, яка підлягає до стягнення з позивача на утримання дітей.

Так, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ч.5 ст.183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Апеляційний суд, враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню, а саме зменшенню з 1/3 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 до 1/5 частки його доходів.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року змінити в частини розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме з 1/3 на 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Постанова складена 18 грудня 2024 року.

Судді :

______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв