Справа № 753/5695/23
Провадження № 2/185/174/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Рожкової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ЄУ № 753/5695/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 29.10.2021 в сумі 129 641,39 грн. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно договору № б/н від 29.10.2021 відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 22.02.2023 заборгованість за кредитним договором склала 129 641,39 грн, з якої 114 777,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 863,44 грн. - заборгованість по відсотках.

Ухвалою від 14.04.2023 Дарницького районного суду м. Києва дану справу передано за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Справа надійшла до суду 29.05.2023 та 02.06.2023 розподілена судді Зінченко А.С.

Ухвалою від 22.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

04.07.2023 відповідачем подано відзив на позов в якому зазначено, що 21.10.2021 на сайті ОЛХ він знайшов необхідне йому оголошення, зробив замовлення у Павла тел. та перерахував завдаток 300 грн, йому надіслали номер накладної щодо направлення замовлення у відділення Нової пошти. До 29.10.2021 дзвінків та повідомлень він не отримував. 29.10.2021 з 8.00 він знаходився на своєму робочому місці в місті Києві, о 15.02 год. йому зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що посилка пошкоджена та повернулась йому, запропонував повернути кошти, а замовлення зробити пізніше, на що він погодився. Павло сказав, що так як гроші були сплачені на ФОП він направить йому повідомлення для здійснення операції з повернення коштів. Після розмови орієнтовано о 15.11 год. він надіслав йому повідомлення у Вайбер з посиланням на АТ КБ «ПриватБанк», він ввів номер карти та йому надійшло повідомлення з кодом з АТ КБ «ПриватБанк». О 15.13 ОСОБА_2 зателефонував ще раз так як кошти не пішли на рахунок відповідача тому, що він щось не правильно зробив. О 15.18 та 15.24 год. йому надійшли ще повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», які він повинен був ввести. З першої спроби не вийшло. Повідомлення були схожі на ті, які він отримує коли сплачує комунальні платежі. О 15.24 год. надійшло повідомлення, що спроба списання коштів третіми особами, карту заблоковано. Тоді він зрозумів, що відбувається щось підозріле, та зателефонував на номер 3700 АТ КБ «ПриватБанк» о 15.31 год. Розмова з банком тривала 15 хвилин, за цей час з 15.33 до 15.35 год. йому

надходили повідомлення про підтвердження списання коштів, але він ніяких підтверджень не давав. Повідомлення про блокування карти надійшло о 15.41 год. В цей же день орієнтовно о 16.15 він пішов у відділення АТ КБ «ПриватБанк» в м. Києві для роз`яснення ситуації та отримання довідок про зняття коштів, та потім одразу пішов до поліції, де подав заяву про шахрайство ЕО-41854. Було розпочато кримінальне провадження № 0002213 за ч. 3 ст. 190 КК України, в ході якого встановлено, що кошти були зняти шляхом втручання в електронну систему АТ КБ «ПриватБанк» та оформлення кредиту на його ім`я в розмірі 127 397 грн на АЗС у м. Дніпрі. Телефон більше не відповідав, контакт у Вайбере був видалений. Зазначає, що кредит в банку він не відкривав, гроші не отримував, дозволу на відкриття кредиту не надавав, кредитні кошти було знято на АЗС в м. Дніпро, при тому, що він в цей момент знаходився в м. Києв. Також відповідач подав клопотання про передачу справи за підсудністю за місцем його фактичного проживання.

19.07.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, де позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає, що кредит було оформлено 29.10.2021 шляхом підписання заяви за допомогою ОТП-паролю, фінансові операції було здійснено за допомогою фінансового телефону та іншої особистої інформації, яка відома тільки відповідачу. Винна особа в кримінальному провадженні не встановлена, відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених в кримінальному провадженні.

Ухвалою від 23.10.2023 відмовлено в клопотанні відповідача про передачу справи за підсудністю.

15.04.2024 та 29.05.2024 представником відповідача надано додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що відповідачу ОСОБА_1 позивачем АТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору про надання банківських послуг дійсно відкрито кредитний рахунок та встановлено відповідний кредитний ліміт у визначеному договором розмірі, який потім збільшився до 115 000 грн, що також підтверджено доданими до позовної заяви документами. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримав кредитну карту, та добросовісно користувався наданою позивачем кредитною лінією до виникнення обставин, що стали підставою подання позову, а саме до шахрайського

заволодіння грошовими коштами з його кредитної карти/рахунку, вчиненого

невстановленими особами 29.10.2021 близько 15 год 24 хв. за наступних обставин.

29.10.2021 близько 15 год 24 хв відповідач ОСОБА_1 знаходився на своєму

робочому місці за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 8, і в цей час почав отримувати

повідомлення на телефон про зняття з його карткового рахунку грошових коштів та

оформлення кредиту. Розуміючи, що це є наслідком шахрайських дій, та намагаючись

перешкодити цьому, ОСОБА_1 , намагався заблокувати картковий рахунок, однак

через повільність роботи банку йому це вдалося лише о 15.41, коли кошти вже були списані зловмисниками з його карткового рахунку. Після вказаних дій ОСОБА_1 звернувся до поліції. Наразі факт заволодіння грошовими коштами з карти ОСОБА_1 є предметом

досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002213 від

09.12.2021, розпочатому Подільським УП ГУНП у м. Києві за ст. 190 КК України за

фактом заволодіння 29.11.2021 невстановленою особою шахрайським шляхом, що

виразилось у втручанні у електронно обчислювальну техніку, грошовими коштами, які належали ОСОБА_1 , у сумі 127 397 грн. Вказані факти не зазначені у позовній заяві.

Натомість вона лише містить вимогу про стягнення з відповідача суми

заборгованості за його картковим рахунком, яка утворилась внаслідок шахрайських

дій невстановлених на даний час осіб.Позивач знехтував вказаним принципом, та обмежився лише наданням розрахунків заборгованості за картковим рахунком відповідача до суду, зовсім не торкаючись обставин, за яких вона утворилась. При цьому позивач, взагалі не довів, що відповідач, ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв заволодінню грошовими коштами банку. За таких обставин позовна заява не підлягає задоволенню.

Також представником відповідача долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розсувань у розслідування у кримінальному провадженні

№ 0002213 від 09.12.2021, розпочатому Подільським УП ГУНП у м. Києві

за ст. 190 КК України за фактом заволодіння 29.11.2021 невстановленою особою

шахрайським шляхом, що виразилось у втручанні у електронно обчислювальну

техніку, грошовими коштами, які належали ОСОБА_1 , у сумі 127 397 грн.

Описку у вказаному Витязі щодо дати вчинення кримінального правопорушення

виправлено органом досудового розслідування на 29.10.2021 у відповідь на усне звернення

потерпілого у кримінальному провадженні, та відповідача по справі ОСОБА_1 .

Просить врахувати при розгляді справи ту обставину, що позивач дуже

формально поставився до розгляду заяви ОСОБА_1 щодо обставин заволодіння

грошовими коштами з його картки, взагалі не з`ясувавши його обставин, та за

результатом розгляду вказаного звернення надав формальну відповідь, а у

подальшому звернувся з відповідним позовом до суду без встановлення фактичних

обставин заволодіння коштами, з вимогою стягнути їх з відповідача без встановлення

причинно-наслідкового зв`язку між списанням грошових коштів з карткового рахунку та причетністю до цього відповідача. Надано: копії звернення ОСОБА_1 до банку та відповіді на нього, копії повідомлень про списання грошових коштів з карткового рахунку, які надходили на телефон відповідача, виписки щодо руху коштів по банківському рахунку відповідача, копію заяви Волощука до органів поліції з вказівко номеру ЖЕО, документи щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002213 від 09.12.2021, розпочатому Подільським УП ГУНП у м. Києві за ст. 190 КК України, розпочатому за зверненням ОСОБА_1 . Вважає, що вказані документи підтверджують відсутність вини ОСОБА_1 у крадіжці грошових коштів з його телефону, у зв`язку з чим вважає, що у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено.

17.06.2024 позивачем подано заперечення, відповідно до яких на позові наполягають, просять задовольнити. Зазначають, що за зверненнями відповідача було проведено службове розслідування. Підтверджено, що відповідач звертався на гарячу лінію 3700 з повідомленням про шахрайство та письмово. Кредит було оформлено 29.10.2021 шляхом підписання заяви за допомогою ОТП-паролю. 29.10.2021 було проведено два перекази через термінал АЗС в м. Дніпро. Встановити сервісні повідомлення, які клієнт отримував 29.10.2021 не можливо, пін код не змінювався, підтвердження фінансових операції проводилось за допомогою 3D-Secure, тобто підтверджено смс паролем, який за правилами не оскаржується. Кредитний ліміт був встановлений при оформленні картки, якщо мошенник, то мав доступ до Приват24 та запросив такий ліміт, в результаті чого відповідач отримав повідомлення з встановленим лімітом картки. Також встановлено, що 29.10.2021 встановлено нетиповий для клієнта вхід в Приват24, який використовувався лише раз 29.10.2021 ZTE Blade A|31 ZTE та нетиповий номер +414. Тобто підтвердження платежів проводив клієнт, або передавав відповідний код шахраям. Оскаржувані операції ймовірно проводили 3 особи шахраї, шахрайство стало можливо завдяки діям особисто клієнта з передачі даних шахраям, а саме підтвердження клієнтом оскаржуваних платежів за стандартом 3D-Secure, або передачі відповідного коду шахраям, перехід за фітинговим посиланням, внаслідок чого відбулась компрометація даних клієнта. Позов просять задовольнити.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд в разі неявки відповідача в судове засідання, розглянути справу за відсутності представника банку, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Представник відповідач надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність на підставі поданих письмових позицій.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як визначено у ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як убачається з матеріалів 29.10.2021 о 15.29 год оформлено кредит на ім`я відповідача шляхом підписання заяви за допомогою ОТП-паролю, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 115 000 грн.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 22.02.2023 заборгованість за кредитним договором склала 129 641,39 грн, з якої 114 777,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 863,44 грн. - заборгованість по відсотках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як убачається з наданих до суду виписок за договором № б/н від 29.10.2021 за 29.10.2021 та результатів службового розслідування АТ КБ «ПриватБанк» в 15.34 та 15.36 год по кредитній картці відповідача позивачем було здійснено фінансові операції на суми 99 992 грн та 114 782 грн, перекази проведені через термінал, призначення платежу АЗС: AVIAS_999 в м. Дніпро, тип транзакції - покупка.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача, картка оформлена та встановлено кредитний ліміт 29.10.2021 у сумі 115 000 грн.

Відповідно до виписок по рахунку відповідача з кредитним договором б/н від 29.10.2021 (7,81,82,157-158) рух коштів по рахунку розпочався лише 29.10.2021, в цей день відбулось зняття коштів на АЗС в м. Дніпро двома платежами на суми 99 992 грн та 14 790 грн, інші списання коштів за карти здійснювались банком автоматично на списання відсотків та заборгованості. Будь які інші витрати по картці (рахунку відповідача) відсутні.

Матеріалами справи, а саме виписками по рахунку відповідача за кредитним договором б/н від 29.10.2021 (7,81,82,157-158), заявою про приєднання від 29.10.2021 (а.с. 10-21), витягом з ЄРДР № 0002213 від 10.12.2021 (а.с. 159), довідкою ГУНП № 41854/123/33-2021 від 03.11.2021 (а.с. 163 зворот), скріншотами повідомлень та відомостей про дзвінки з телефону відповідача (а.с. 164-165), а також матеріалами службового розслідування АТ КБ «Приватбанк», викладеними в запереченнях від 17.06.2024 (а.с. 172-175) повністю підтверджується, що оформлення кредиту 29.10.2021 та зняття коштів з рахунку відповідача було здійснено третіми особами 29.10.2021 в період часу з 15.29 год (час підписання заяви за допомогою ОТП-паролю) до 15.34. год 15.36 год (час проведення операцій зняття коштів на АЗС в м. Дніпро), коли відповідач в 15.31 год звернувся на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» 3700 та розмовляв 15 хв 6 сек, тобто неправомірні дії були здійснені третіми особами завдяки переходу відповідача за фішинговим посиланням, отримання третіми особами доступу до його банківських даних, та в період 15 хвилин спілкування відповідача з АТ КБ «Приватбанк» щодо шахрайських дій та блокування його рахунку з цього приводу.

За даним фактом 10.12.2024 були внесені відомості до ЄРДР № 0002213 від 10.12.2021 за ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 159), а саме, що 29.10.2021 невстановлена особа, шахрайським шляхом, яке виразилось у втручанні в електронно-обчислювальну техніку, заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 127 397 грн. На час розгляду справи інформація щодо результатів кримінального провадження відсутня.

У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16-ц вказано, що: "у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що "у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: "відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: "користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Також у постанові КЦС ВС від 07 листопада 2022 року у справі №751/5017/20 зазначено: «Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.».

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 03 жовтня 2022 року у справі № 387/746/18.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що відповідач ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особовому рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати оформлення кредитної карти 29.10.2021 та витрачання кредитних коштів невідомими особами у загальній сумі 127 397 грн. Так як судом встановлено, що 29.10.2021 та зняття коштів з рахунку відповідача було здійснено третіми особами 29.10.2021 в період часу з 15.29 год (час підписання заяви за допомогою ОТП-паролю) до 15.34. год 15.36 год (час проведення операцій зняття коштів на АЗС в м. Дніпро), коли відповідач в 15.31 год звернувся на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» 3700 та розмовляв 15 хв 6 сек, тобто неправомірні дії були здійснені третіми особами завдяки переходу відповідача за фішинговим посиланням, отримання третіми особами доступу до його банківських даних, та в період 15 хвилин спілкування відповідача з АТ КБ «Приватбанк» щодо шахрайських дій та блокування його рахунку з цього приводу. Перехід відповідача за фішинговим посиланням та введення там відповідних паролей не може трактуватись як сприяння або передача особистих даних, так як особа при здійсненні таких дій впевнена, що користується послугами банку.

Судом встановлено негайне звернення позивача до банку позивача щодо здійснення шахрайських дій, повторні звернення до служби безпеки банку, звернення позивача до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій, та банком не заперечено факту звернення з повідомленням про несанкціоноване витрачання грошових коштів, проведено службове розслідування. В результаті службового розслідування банком встановлено, що операції зняття коштів ймовірно проводили 3 особи шахраї, шахрайство стало можливо завдяки діям особисто клієнта з передачі даних шахраям, а саме підтвердження клієнтом оскаржуваних платежів за стандартом 3D-Secure, або передачі відповідного коду шахраям, перехід за фішинговим посиланням внаслідок чого відбулась компрометація даних клієнта. З висновками банку щодо передачі відповідачем даних шахраям суд погодитись не може, так як вони спростовуються матеріалами справи, так як неправомірні дії були здійснені третіми особами завдяки переходу відповідача за фішинговим посиланням та введенням там відповідних паролей, що не може вважатись передачею даних, так як особа, перейшовши за фішинговим посиланням впевнена що у відповідному додатку користується послугами банку.

Отже, суд дійшов до висновку, що відповідач здійснив всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості, що не встановлено обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю саме сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, позивач, на думку суду, передчасно зробив висновок про порушення відповідачем прав та умов кредитування, що потягло несанкціоноване зняття коштів з карткового рахунку відповідача та подальше списання відсотків.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Керуючись ст. 89,133,141,258-265,212,280-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, листування за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя А. С. Зінченко