Справа № 577/4453/24
Провадження №2/574/355/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Буринь

Буринський районний суду Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що в січні місяці 2020 року вона переїхала до свого чоловіка ОСОБА_3 в його будинок, який розташований в с. Слобода Конотопського району Сумської області. За його ж пропозиціє вона продала свій будинок, який розташований в АДРЕСА_1 за 30000 грн. та належні їй речі на суму 19800 грн., які він відмовився забирати до своєї хати, мотивуючи тим, що натомість вони куплять нові. Всі виручені від продажу кошти були внесені в сімейний бюджет і через деякий час натомість були куплені нові речі.

Також їй матеріально допомагали її діти, коли їй необхідна була допомога вона звернулася до своєї дочки ОСОБА_4 і вона перерахувала їй із-за кордону 21000 грн., крім того за три роки спільного життя з відповідачем вона щомісяця вона отримувала пенсію, в загальній сумі 90000 грн., всі ці кошти також були вкладені в сімейний бюджет.

Крім того, відповідачем була завдана їм моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 грн., оскільки коли він був в нетверезому стані то виражався на неї нецензурною лайкою, виганяв з хати і навіть погрожував вбивством, бігав за нею з ножем і косою, чим завдав психологічної шкоди її здоров`ю, за що 05.09.2023 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за домашнє насильство в сім`ї і вину у скоєну визнав. Належний йому речей вона не вимагає, а вимагає лише своє, яке по теперішній час знаходиться к його володінні

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну та моральну, шкоду в сумі 60000 грн.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та уточнивши їх просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. Також ОСОБА_1 пояснила, що матеріальна шкода завдана діями відповідача, який в кінці 2023 року вигнав її з будинку, в якому вони спільно проживали за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим вона змушена була купити за 40000 грн. покинутий будинок та переїхати до нього, за який змогла розрахуватися лише у вересні 2024 року. Також відповідачем було пошкоджено багато її майна, розірвано агроволокно на парнику, переорано полуницю та скошено сортовий виноград. Крім того, відповідач під час їх спільного проживання зловживав алкогольними напоями, неодноразово ображав її нецензурною лайкою, виганяв з будинку, погрожував вбивством, бігав за нею з ножем і косою, з приводу чого вона сім разів зверталась до поліції, а тому його діями завдано також моральні страждання.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що позивачку з будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який йому дістався у спадок, не виганяв, але після того, як між ним зіпсувались сімейні відносини і вона сама придбала собі інший будинок, попросив її туди переїхати, оскільки вона постійно вчиняє сварки та конфлікти. Також вказав, що агроволокно на парнику не рвав та лише змотав його щоб віддати позивачці, а пошкоджене воно було тому, що три роки стояло під відкритим небом. Полуницю, яку садив разом позивачкою, переорав, оскільки вона перестала родити та була дрібною, а виноград не скошував і він росте на його земельній ділянці і по даний час. Крім того, відповідач підтвердив, що один раз притягувався до адміністративної відповідальності за те, що виражався в бік ОСОБА_1 нецензурною лайкою, однак ніколи їй не погрожував вбивством та із ножем та сокирою за нею не бігав.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, з 14.09.2021 року по 19.10.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Також сторонами не заперечується, що з січня 2020 року до осені 2023 року вони спільно проживали у будинку, який належав батькам позивача, за адресою: АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_1 перейшла проживати в інший будинок на тій же вулиці.

Частиною 1статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої та другої ст.1166 ЦК України майнова шкоди, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також наявність вини особи, яка завдала шкоду.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок доказування заподіяння шкоди, її розміру, протиправності поведінки особи, яка завдала шкоду, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно із ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ст.89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, ОСОБА_1 жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неправомірними діями ОСОБА_2 їй заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн. суду не надано, в зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що постановою Буринського районного суду Сумської області від 05.09.2023 року, яка набрала законної сили 15.09.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 19.07.2023 р. близько 12 год. 00 хв. він, перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , у ході якого виражався нецензурною лайкою, погрожував вигнати з будинку, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2 , яким було вчинено домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , останній завдано моральну шкоду, яка полягала у спричиненні душевних страждань, яких вона зазнала в результаті протиправної поведінки ОСОБА_2 відносно неї.

Разом з тим, позивачкою не доведено належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами завдання їй моральної шкоди на суму 10000,00 грн., оскільки надані нею письмові відповіді Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про реєстрацію її звернень в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, за результатами розгляду яких були прийняті рішення про припинення подальшої перевірки в зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, не містять жодних даних про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій щодо неї.

Враховуючи характер вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення, обсяг та тяжкість душевних страждань, перенесених позивачкою, а також відношення відповідача до вчиненого ним, виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки 2000,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмір 40 грн. 33 коп.

Керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 40 (сорок) грн. 33 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 23.12.2024 року.

Суддя Т.Р. Гук