Дата документу 18.12.2024Справа № 554/4601/24
Провадження № 2/554/4074/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

представника позивача Титаренко В.Г., представника відповідача ОСОБА_1 Петушинської Ю.В., відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії у сумі 37941 грн.62 коп., яка утворилася за період з 01 грудня 2021 року по 01 березня 2024 року, посилаючись на те, що відповідачам надавалися послуги з постачання теплової енергії в кв. АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останні виконували не належним чином, у зв`язку з чим за ними утворилася заборгованість, тому звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, в якому прохали відмовити у задоволенні позову в частині нарахування плати. Вважають, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними в частині розрахунку сум заборгованості (обсягів споживання послуги). Вказують, що позивач разом з позовом не надає обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, а саме: розрахунку обсягів спожитої теплової енергії відповідачами і розрахунку величини теплового навантаження, на підставі яких відбувалося нарахування за послугу, а також копії договору (або договорів), які були укладені з відповідачем (або відповідачами), на підставі істотних умов яких надавалися послуги та відбувалися нарахування. Позивач не зазначає зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, як співвласників нерухомого майна та учасників спірних правовідносин. Також позивач не надає доказів, які підтверджують факт надання послуг та факт їх споживання відповідачами, зокрема, актів зняття показників засобу обліку теплової енергії, акті прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії, актів перевірки системи теплопостачання та подачі теплоносія, технічні умови на приєднання споживача, розрахунку обсягів споживання теплової енергії споживачами відповідно до методики розподілу, розрахунку величини теплового навантаження будинку та його підтвердження уповноваженим органом, вихідних даних формули розрахунку. Вказують, що не мають договору, не володіють даними для розрахунку та не можуть надати їх як доказ. Посилаються на те, що наданий позивачем розрахунок є лише зведеним рахунком без належного розрахунку (розподілу) обсягів спожитої теплової енергії та розрахунку величини теплового навантаження, які вказаному в ньому, а тому є неналежним та недопустимим доказом.

Також зазначають, що застосований до них двоставковий тариф, зокрема, його умовно-постійна частина, суперечить Законам України, тоді як одноставковий тариф відповідає положенням Законів. Зокрема, умовами Типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, визначається, що оплата за послугу відбувається за обсяг спожитої теплової енергії, а не за абонентську плату, теплове навантаження будинку, як нараховує позивач, в умовно-постійній частині двоставкового тарифу. Отже, двоставковий тариф несе надлишкове навантаження на споживача і без узгодження з ним порушує засади цивільного права. Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, що передбачає плату за фактично спожиту послугу з постачання теплової енергії, якою є плата за одноставковим тарифом, а не за умовну послугу, плату без фактичного користування послугою, якою є плата за двоставковим тарифом. На підтвердження несправедливості двоставкового тарифу наводять свої розрахунки. Відповідачу вказують, що не погоджувалися на оплату за спожиту теплову енергію за двоставковим тарифом як істотну умову в договорі. Вважають, що є всі підстави вважати індивідуальний договір таким, що порушує їхні права з причин порушення свободи волевиявлення та принципу рівності сторін. Умови таких договорів визнаються недійсними.

Посилаються на постанову Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 917/730/23, відповідно до якої протягом дії воєнного стану рівень тарифів на послугу з постачання теплової енергії не може перевищувати рівня тарифів, що застосовувалися до споживачів станом на 24.02.2022. Враховуючи висновки Верховного Суду, Полтавський апеляційний суд у своїй постанові від 29.04.2024 року у справі № 524/4839/23 встановив, що враховуючи положення Закону № 2479-ІХ , заборона на підвищення тарифів з 19 серпня 2022 року є абсолютною. Враховуючи Меморандум про взаєморозуміння щодо арегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоду 2021/2022 років, укладений 30 вересня 2021 року, і рішення обласної ради від 21.10.2021 року № 286 передбачено норму щодо застосування встановлених рішенням тарифів для кінцевих споживачів комунальних послуг (населення) після завершення опалювального періоду 2021/2022 р.р. Оскільки підвищені тарифи встановлені рішенням Полтавської обласної ради № 286 фактично були застосовані з 01.05.2022, у зв`язку із закінченням дії мораторію на підвищення тарифів відповідно до Меморандуму, а станом на 24.02.2022 року застосовувалися менші тарифи, є підстави вважати, що до відповідачів застосовуються підвищені тарифи ніж станом на 24.02.2022 всупереч постанові КМУ від 29.04.2022 № 502 та Закону № 2479-ІХ. Вказують, що не відмовляються сплачувати за фактично спожиту комунальну послугу за одно ставковим тарифом з розміром тарифу станом на 24.02.2022 відповідно до перерахунків позивача.

Від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказала, що нарахування плати за комунальні послуги проводилися підприємством відповідно до вимог законодавства та існуючих нормативних документів. Між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачами з 01.12.2021 вважається укладеним Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової нергії, який є публічним договором приєднання. У п.30 Індивідуального договору врегульовано внесення плати виконавцю, яка складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). У зв`язку із переходом на нові договірні відносини із споживачами, з 01.12.2021 року підприємство застосовує тарифи на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, затверджені Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020: 1) двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії та 2) послугу з постачання гарячої води. З 01 травня 2022 року у розрахунках з населенням застосовують тарифи на послуги, затверджені рішенням Полтавської обласної ради від 21 жовтня 2021 року № 286. Зазначені тарифи були введені в дію з 01.11.2021 року, але у зв`язку із підписанням Меморандуму про взаємодію щодо врегулювання проблемних питань і сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в оплювальному періоді 2021/2022, застосування тарифів для потреб населення відтерміновано до закінчення опалювального періоду 2021/2022. З 01 жовтня 2022 року застосовувалися тарифи, затверджені рішенням Полтавської обласної ради № 477 від 30 вересня 2022 року. Зазначеним рішенням тарифи залишені на рівні тарифів, встановлених ршенням Полтавської обласної ради від 21 жовтня 2021 року № 286. До 01.12.2021 застосовувалися тарифи встановлені постановою НКРЕКП № 1769 від 10.12.2018 з централізованого опалення. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» нараховувало населенню послугу у розмірі двоставкових тарифів, прийнятих уповноваженим органом Полтавською обласної радою. 19.08.2022 року був прийнятий Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час воєнного станута подальшого відновлення їх функціонування», який запроваджує мораторій на підвищення тарифів саме під час дії воєнного стану. Наголошують, що цей Закон не містить заборони щодо застосування тарифів, які були прийняті до введення воєнного стану в країні. Таким чином, при переході та застосування встановлених НКРЕКП двоставкових тарифів, підприємство діяло згідно вимог чинного законодавства.

Щодо розподілу обсягів спожитих комунальних послуг вказує, що розподіл та нарахування плати за спожиті послуги підприємством з 01.12.2021 проводиться відповідно до Методики розподілу, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, до 01.12.2021 згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. За період заявлених позовних вимог нарахування за послугу з централізованого опалення проводилося за показниками загально будинкового приладу обліку, що відображає фактично спожитий обсяг теплової енергії. Автоматичне зняття показань проводиться за допомогою модему дистанційної передачі даних. Отже, позивач здійснює розподіл обсягів спожитої теплової енергії та нарахування даних з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, а тому наданий розрахунок заборгованості в повній мірі відповідає порядку обліку і оплати послуг. Вважає, що відповідачами не представлено власного розрахунку, а наданий до відзиву розрахунок за одноставковим тарифом не може бути прийнятий судом, оскільки одно ставкові тарифи на території Полтавської області не встановлювалися. Також відповідачами не спростовано дані про опалювальні періоди, тарифи та обсяги споживання. Доказів того, що послуги не надавалися та вони ними не користувалися не надано. Вважає позовні вимоги правомірними.

У додаткових поясненнях за вх.39496 від 01.08.2024 року відповідачі стверджують про відсутність у матеріалах справи доказів, на підставі яких суд може встановити факт існування заборгованості та правильність нарахування сум. Також наполягають на протиправності застосування двоставкового тарифу.

Представником позивача надано відповідь на вказані додаткові пояснення, в яких вказала, що взаємовідносини із споживачами врегульовані з 01.12.2021 року індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які є у вільному доступі. При цьому, відповідачі не заперечують існування вказаного договору, проте заперечують його умови. Також вказала про правомірність встановлених тарифів, що слідує із постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року № 440/5940/22. Крім того, зауважила, що відповідачі не спростували, що вони не користувалися наданими їм послугами, про що надали Акти про перевірку системи теплопостачання.

02.10.2024 року до суду надійшли додаткові пояснення (2) від відповідачів, в яких вказують, що у відповіді на відзив позивач не надає розрахунків обсягів споживання теплової енергії споживачами та підтвердженого розрахунку теплового навантаження. Також позивач не довів законності застосування двоставкового тарифу. Вказують, що розрахунок теплового навантаження, наданий технічним директором Пасічком В., який не є незалежним аудитором та особою, уповноваженою підтверджувати такі розрахунки.

У відповіді на додаткові пояснення № 2 представник позивача зазначає, що технічну документацію на будинок повинен забезпечити виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно п.26 Правил надання послуги з постачання теплової енергії , затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 № 830, в редакції постанови від 08.09.2021 № 1022, споживач надає виконавцю інформацію про опалювальну площу, а також зміни до неї разом із копією технічного паспорта. Коригування для визначення теплового навантаження можливе лише у разі надання споживачами проекту будівництва будинку, у якому визначено проектне навантаження та індивідуального Енергетичного паспорту. Здійснення розподілу обсягів послуг здійснюється за допомогою програмного комплексу, для розрахунків використовується значний обсяг вихідних даних, а на методологію впливає значна кількість факторів і наявність загальної інформації щодо обсягів споживання теплової енергії не є достатньою для виконання споживачами розрахунку.

У поясненнях № 3 відповідачі вказали, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», застосувавши двоставковий тариф з 01.12.2021 року, замість зменшення фінансового навантаження для споживачів в опалювальний період, створило фінансовий тягар протягом всього календарного року , примушуючи сплачувати за надані та ненадані послуги за завищеними цінами. Наполягали на неправомірному застосуванні двоставкового тарифу та незгодою з розрахунком теплового навантаження, наданого позивачем. Вважають, що позивача необхідно зобов`язати провести перерахунок вартості всіх наданих послуг, починаючи з 01.12.2021 року.

У відповіді на додаткові пояснення № 3 представник позивача вказує, що житловий будинок по АДРЕСА_2 до 01.02.2022 року не був обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, а тому загальний обсяг спожитої послуги з постачання теплової енергії розраховувався за тепловим навантаженням будинку з урахуванням фактичної кількості годин постачання теплової енергії та фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря. З 01.02.2022 року обсяги теплової енергії визначалися відповідно до показань вузла обліку, що відображені в розрахунку заборгованості. Також вказала, що для формування двоставкових тарифів теплоспоживання визначається за показниками типових та індивідуальних проектів, за якими збудовані такі об`єкти. Враховуючи, що підприємству не надавалася проектна документація на житловий будинок, розрахунок максимального теплового навантаження на опалення виконувався згідно чинних нормативних документів. Підтримала позицію, викладену у позові та відповіді на відзив.

У судовому засіданні представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. позов підтримала, з підстав вказаних у позові, відповіді на відзив та відповідях на пояснення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених у відзиві, письмових поясненнях.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами по наданню послуг з теплопостачання та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII та Індивідуальним договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-

комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії.

Згідно ч.1, п.п.3,4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги із постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Відповідно до п.6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що не заперечувалось відповідачами в ході розгляду справи та підтверджується Витягами з Єдиного державного демографічного реєстру від 06.05.2024 року за № 578150 та № 578158.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснила, що разом з матір`ю ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 , особовий рахунок відкритий на ОСОБА_2 .

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується Актом прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку № 1224Ж від 01.02.2022 року, Актами перевірки системи теплопостачання від 06 квітня 2022 року, 21 жовтня 2022 року, 31 березня 2023 року, 06 листопада 2023 року, 28 березня 2024 року.

За особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_3 , рахується заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року до 01 березня 2024 року у загальному розмірі 37 941 грн. 62 коп., що слідує із Розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік комунальних послуг (далі - комерційний облік) - визначення за допомогою вузла комерційного обліку або за встановленими правилами у передбачених цим Законом випадках кількісних та якісних показників комунальної послуги, вимірювання яких забезпечується вузлом обліку, на підставі яких проводяться розрахунки за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до п.п.2,4 ст.2 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» цей Закон регулює відносини щодо: розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Згідно з ч.4 ст. 10 вказаного Закону розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до Методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315, встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги (п. 1 ч. 4 Розділу І Методики).

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Методики, розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених в п. 2 розділу ІІ Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалювальному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загально будинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом ІV Методики.

Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Відповідачі є власниками житлового приміщення у багатоквартирному будинку, а отже, відповідно до п.5 ч.1 ст.1, ч.2 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є співвласником багатоквартирного будинку. Як співвласники багатоквартирного будинку, відповідачі зобов`язані пропорційно до їх частки забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідачі заперечують проти розміру утвореної заборгованості, а позивач не представив суду обґрунтованого розрахунку обсягів спожитої теплової енергії відповідно до вищезазначеної Методики. Зокрема, не надано даних для розподілу: площі для розподілення опалення, площі для розподілення функціонування внутрішньобудинкових мереж, площі для розподілення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень.

Як вказує позивач, на підприємстві відсутня проектна документація на житловий будинок по АДРЕСА_2 , тому теплове навантаження було визначене за вихідними даними аналогічного будинку.

Крім того, наданий Розрахунок теплового навантаження на опалення, підписаний директором Пасічком В., не містить дати його проведення та даних про кваліфікацію особи, яка його провела, а тому відхиляється судом як належний та допустимий доказ.

Отже, суд погоджується із запереченнями відповідачів та вважає вказані у розрахунку суми недоведеними, оскільки позивачем на спростування заперечень відповідачів не надано розрахунок обсягів спожитої теплової енергії відповідачами та належного розрахунку величини теплового навантаження, на підставі яких відбувалося нарахування за послугу. Наявність інформації у розрахунку заборгованості про нарахування та оплату послуг, інформацію щодо тарифів, об`ємів, обсягів споживання, величини теплового навантаження, не доводить правильності проведених нарахувань, враховуючи, що відповідачі з ними не згодні. Ненадання позивачем розрахунку обсягів спожитої теплової енергії відповідачами та належного розрахунку величини теплового навантаження позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування та суми заборгованості, враховуючи, що відповідачі не погоджуються із її розміром.

Заперечення відповідачів щодо перебування сторін у договірних відносинах відповідно до Індивідуального договору від 01.12.2021 року та протиправного застосування двоставкового тарифу за послугу постачання теплової енергії суд відхиляє, з огляду на наступне.

З 01.05.2022 року введено в дію Закон України від 09.11.2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі-Закон № 2189-VIII).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Нормами статті 12 Закону № 2189-VIII визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо від різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговування внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до пункту З Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. При цьому договори про надання комунальних послуг, укладенні до введення в дію цього Закону зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

З 01.10.2021 року набрала чинності постанова КМУ № 1022 від 08.09.2021, якою затверджено публічні договори приєднання про надання послуг з теплової енергії. Відповідно до пункту З прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії.

Статтею 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, з 01.12.2021 між сторонами набув чинності новий публічний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

За приписами ст.13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Відповідно до п 37 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

Формування, встановлення та застосування двоставкового тарифу передбачено Порядками формування тарифів, затвердженими постановами НКРЕКП та Кабінету Міністрів України.

Згідно п.1.3 Порядку 416 затвердженого Постановою НКРЕКП № 416 від 18.02.2020 двоставковий тариф - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної); умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих витрат, що змінюються прямо пропорційно зміні обсягу теплової енергії, для надання послуги з постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість; умовно- постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - місячна абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) приєднаного теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу теплової енергії, для надання послуги з постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість. Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго»» підприємству для потреб населення встановлено двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії.

Запровадження двоставкових тарифів у розрахунках зі споживачами категорії «населення» відбулось з 01 грудня 2021 року. Застосовані тарифи, встановлені постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020. Перехід на такий формат розрахунків відбувся одночасно з моменту набрання чинності нових договорів, відповідно до вимог Закону України «Про житлово- комунальні послуги», а саме з 1 грудня 2021 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 07.07.2021 № 1085, затверджено Зміни до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 22.03.2017 № 308 і право на встановлення тарифів для підприємства перейшло до органів місцевого самоврядування.

Рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», підприємству для усіх категорій споживачів встановлено економічно обгрунтовані тарифи, що вводились в дію з 1 листопада 2021 року.

Суд приймає до уваги, що на офіційному сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» повідомило споживачів про затвердження постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 року двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

30.08.2021 року на вебсайті обласного комунального інформаційного агенства «Новини Полтавщини» також розміщено інформаційне повідомлення щодо наміру зміни тарифів.

На офіційному вебсайті підприємства було розміщено оголошення про затвердження рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 року №286 тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з 01.12.2021 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" застосовувало двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії, затверджені Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020:

- умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1332, 52 грн/Гкал (з ПДВ), оплачується за фактично спожиту на опалення будинку теплову енергію в період надання послуги з постачання теплової енергії;

- умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 79472,03 грн/Гкал/год ( з ПДВ), оплачується споживачами щомісячно впродовж року.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з 01.12.2021 року у розрахунках зі споживачами категорії «населення» за індивідуальними публічними договорами приєднання правомірно застосовувало тарифи встановлені уповноваженим на це органом, а саме тарифи встановлені постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

З 01 травня 2022 року у розрахунках з населенням підприємство застосовує тарифи на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, затверджені рішенням Полтавської обласної ради від 21 жовтня 2021 року № 286 (із змінами, внесеними рішенням № 326 від 09 грудня 2021 року):

1)двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії:

- умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1267, 28 грн/Гкал (з ПДВ), оплачується за фактично спожиту на опалення будинку теплову енергію в період надання послуги з постачання теплової енергії;

- умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 181 042, 36 грн/Гкал/год (з ПДВ).

Зазначені тарифи введені в дію з 01.11.2021, але у зв`язку із підписанням Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 р.р., застосування тарифів для потреб населення було відтерміновано до закінчення опалювального періоду 2021/2022 років.

З 01 жовтня 2022 року нарахування за спожиті послуги підприємством проводилися за тарифами, затвердженими рішенням Полтавської обласної ради № 477 від 30 вересня 2022 року. Зазначеним рішенням тарифи залишено на рівні тарифів, встановлених рішенням Полтавської обласної ради від 21 жовтня 2021 року № 286 (зі змінами, внесеними рішенням Полтавської обласної ради № 326 від 09 грудня 2021 року).

До 01.12.2021 застосовувалися тарифи встановлені постановою НКРЕКП № 1769 від 10.12.2018 з централізованого опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1 596, 93 грн./Гкал тарифи на послуги, з централізованого постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників 89, 54 грн. за 1 куб.м.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» нараховувало населенню плату за двоставковими тарифами на послуги з централізованого опалення, прийнятих Полтавською обласною радою від 30.09.2022 № 477, які є законними та були чинними у період їх застосування.

У постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №440/5940/22 суд дійшов висновку про дотримання Полтавською обласною радою при прийнятті рішення №477 від 30.09.2022 щодо встановлення тарифів вимог Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» щодо не підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

За змістом частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Посилання відповідачів щодо безпідставного незастосування до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, сформованій у справі №917/730/23 від 04.04.2024, суд відхиляє, оскільки правовідносини у справі, на яку посилаються відповідачі не є подібними з правовідносинами у даній справі, оскільки у справі правовідносини стосуються стягнення заборгованості по вже наданих/отриманих послугах з постачання теплової енергії, тоді як у справі №917/730/23 правовідносини стосувалися врегулювання переддоговірного спору в судовому порядку. Таким чином, правовідносини відрізняються за матеріально-правовим регулюванням, змістом заявлених позовних вимог, підставами та предметом позову, встановленими судами обставинами справи, що виключає подібність спірних правовідносин.

Наведена відповідачами практика Полтавського апеляційного суду у розумінні частини четвертої статті 263 ЦПК України не є обов`язковою для врахування при розгляді цієї справи.

Отже, при застосуванні встановлених НКРЕКП двоставкових тарифів, позивач діяв згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності розміру заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача, оскільки у задоволенні позову судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за послуги постачання теплової енергії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місце знаходження 36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а, Р/рахунок № НОМЕР_2 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 03338030.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 23 грудня 2024 року.

Суддя Л.І.Савченко