П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 754/11183/23

Провадження: № 22-ц/824/14903/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Саламон О. Б.,

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги,

у с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги КП «Київтеплоенерго» підготувало та опублікувало договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води в газеті Хрещатик № 34 (5085) від 28.03.2018 року, за яким свідоцтвом повного та беззаперечного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Так, квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися. Поряд з цим, вказує, що відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги за адресою: АДРЕСА_1 з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2023 року складає 249 634,79 грн. КП «Київтеплоенерго» на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняло право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 95 921,48 грн, а отже позивач просить стягнути з відповідачів зазначену заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 10 166,56 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 072,56 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 51 393,16 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 102 320,15 грн.

Розстрочено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виконання рішення суду по справі 754/11183/23 терміном на 1 (один) рік зі сплатою щомісячних платежів в розмірі по 3 282,54 грн, з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір в розмірі по 748,90 грн. з кожного, та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі по 6,60 грн. з кожного.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, адвокат Сидоренко В. А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції просив скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не враховано тих обставин, що позивачем не долучено додатку №1 та №2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року, що є підставою скасування рішення в частині стягнення заборгованості до 01.05.2018 року, в цілому. Щодо заборгованості, яка виникла з травня 2018 року зазначив, що судом не взято до уваги дату народження скаржниці, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідальність за порушення відповідачкою умов договору покладається субсидіарно на батьків. За таких підстав, відповідачка-1 не могла бути відповідачем у справі до досягнення нею повноліття.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сидоренко В. А. в інтересах КП «Київтеплоенерго» доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважав необгрунтованими, зазначив, що додатки №1 та №2 до договору про відступлення права вимоги №602-18 долучені до матеріалів позовної заяви, відтак, вважає, що такі доводи не можуть слугувати обставиною для скасування судового рішення. Окрім того, зазначив, що відповідачка у встановленому законом порядку від надання теплопостачальних послуг не відмовлялася, а отже має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів, відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, за адресою: АДРЕСА_1 . зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги позивач набув право вимог заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 95 921,48 грн. за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою здійснює КП «Київтеплоенерго».

Згідно розрахунку КП «Київтеплоенерго», внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідачів виникла наступна заборгованість: з 01.11.2016 року до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26 006,75 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 69 914,73 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 51 393,16 грн. Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 102 320,15 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі мають непогашену заборгованість за житлово-комунальні послуги. Поряд з цим, в ході судового розгляду відповідач, ОСОБА_3 , просив застосувати строки позовної давності, за таких підстав, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по лютий 2017 року, проте, до вимог про стягнення заборгованості за період з березня 2017 року до травня 2018 року трирічний строк звернення до суду не пропущений, а отже, заборгованість за період з березня 2017 року до травня 2018 року з централізованого опалення становить 10 166,56 грн та з централізованого постачання гарячої води становить 33 072,56 грн (43 239,12 грн.).

Окрім того, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення становить 51 393,16 грн, а заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 102 320,15 грн (153 713,31 грн), яка підлягає відшкодуванню відповідачами, солідарно.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як зазначено вище, 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору цесїї позивач набув право вимог заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

З матеріалів справи убачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована.

Як встановлено судом, а також не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду за адресою: АДРЕСА_1 . зареєстровані : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та, в тому числі - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

З вищевикладеного переліку зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_3 убачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на день звернення позивачем до суду не досягла повноліття, проте зазначена позивачем як боржник.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша статті 50 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Схожі за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, судом при ухваленні рішення не було врахованого того факту, що зареєстрована в квартирі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була неповнолітньою особою.

За змістом статті 46 ЦПК України, здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частинами 1-2 статті 32 ЦК передбачено, що фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).

За приписами п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 619 ЦК України до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника.

Так, позивач, керуючись вимогами ч. 2, ст. 619 ЦК України пред`явив вимоги до усіх боржників, проте, суд, на який покладено обов`язок в такому випадку визначити субсидіарний обов`язок батьків щодо сплати заборгованості неповнолітньої дитини, не взяв до уваги таку обставину, та помилково виходив з того, що в даному випадку стягнення заборгованості підлягає з усіх відповідачів, солідарно.

Як зазначено вище, на час утворення заборгованості та на час розгляду справи відповідачка ОСОБА_1 була неповнолітньою особою, відповідно, не була здатна здійснювати свої права самостійно та виконувати свої грошові зобов`язання до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно, є неналежним відповідачем у справі за період заборгованості з березня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відтак, оскільки суд першої інстанції не дослідив правоздатність боржників, а саме ОСОБА_1 яка не набула повної цивільної правоздатності за спірний період - з березня 2017 року до досягнення нею повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 , рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за період з березня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

У зв`язку із виключенням ОСОБА_1 , зі складу відповідачів, змінюється розрахунок заборгованості за період з березня 2017 року до травня 2018 року наступним чином.

Так, заборгованість з березня 2017 року по травень 2018 року з централізованого опалення у розмірі 10 166,56 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 072,56 грн, в загальному розмірі = 43 239,12 грн, підлягає до стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно..

Тобто, загальний розмір зобов`язання відповідачів за період з березня 2017 року до травня 2018 року не змінюється, виключається лише боргове зобов`язання ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду за період заборгованості до 01.05.2018 року підлягає скасуванню з тих підстав, що до матеріалів справи не долучено додатку № 1 та № 2 до договору №602-18 від 11.10.2018, за яким позивач набув право вимоги до відповідачів у відповідному розмірі ґрунтуються на її припущеннях та власній неуважності, з огляду на те, що такі додатки містяться в матеріалах справи, з яких чітко убачається перелік особових рахунків , право вимоги щодо яких відступлено(а. с. 10-11).

Що стосується розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2018 року по 01.07.2023 року, колегія суддів відмічає наступне.

З розрахунку заборгованості убачається, що сума за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення складає 51 393,16 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води становить 102 320,15 грн.

Як зазначено вище, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досягла повнолітнього віку.

За таких обставин, з ІНФОРМАЦІЯ_6 по 01.07.2023 року ОСОБА_1 на рівних правах з іншими боржниками має сплачувати наявну за житлово-комунальні послуги заборгованість.

Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає зміні наступним чином.

Оскільки з ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 несе відповідальність за невиконане зобов`язання самостійно, відповідно, колегія суддів здійснює розрахунок заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 за заявлений позивачем період, а саме до 01.07.2023 року. При цьому, колегія суддів відмічає, що визначений судом розмір заборгованості інших відповідачів залишається незмінним, змінюється лише обсяг зобов`язання ОСОБА_1 .

Як убачається з розрахунку заборгованості станом на лютий 2023 року заборгованість з послуги з централізованого опалення складає 48811, 78 грн, послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96382,14 грн. Тобто, заборгованість у такому розмірі підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , солідарно, за виключенням ОСОБА_1 .

Поряд з цим, починаючи з лютого 2023 року по 01.07.2023 року, стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , солідарно підлягає сума заборгованості з централізованого опалення у розмірі 2 581, 38 грн (51393, 16 (загальний розмір заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.07.2023 року) - 48811,78 (розмір заборгованості станом на лютий 2023 року).

Окрім того, стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , солідарно підлягає сума заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5938, 01 грн (102 320,15 (загальний розмір заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.07.2023 року) - 96382,14 (розмір заборгованості станом на лютий 2023 року).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції по суті спору дійшов правильного висновку про стягнення наявної заборгованості з боржників, проте допустив неповне встановлення обставин у справі, зокрема, про те, що ОСОБА_1 на час розгляду справи була неповнолітньою особою, а отже не могла приймати участь в справі, як і нести відповідальність за боргові зобов`язання, за певний період часу.

За таких обставин, у визначений судом першої інстанції період стягнення заборгованості, а саме з березня 2017 року до досягнення ОСОБА_1 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язок щодо сплати заборгованості у визначеному судом розмірі підлягає відшкодуванню батьками неповнолітньої дитини, субсидіарно.

Поряд з цим, з ІНФОРМАЦІЯ_6 по 01.07.2023 року ОСОБА_1 правомірно має нести відповідальність за своєчасну сплату житлово-комунальних послуг.

Відтак, апеляційна скарга адвоката Сидоренка В. А. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року скасуванню, з ухваленням нового рішення у справі.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Так, з резолютивної частини рішення убачається встановлення судом першої інстанції порядку його виконання шляхом розстрочення сплати заборгованості терміном 1 рік. Колегія суддів, керуючись статтею 367 ЦПК України не входить в обговорення даного питання, оскільки воно не є предметом апеляційного перегляду у даному випадку, та відповідно ОСОБА_1 не порушувалось.

За встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для здійснення перерозподілу судових витрат, адже в даному випадку, здійснення такого перерозподілу впливає на права та обов`язки інших відповідачів у справі, які в свою чергу дане рішення не оскаржували.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Вадима Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за період заборгованості з березня 2017 року до 01.05.2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові в цій частині.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 01.07.2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 48811, 78 грн, а також заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96382,14 грн за період з травня 2018 року по лютий 2023 року.

Починаючи з лютого 2023 року по 01.07.2023 року, стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заборгованість з централізованого опалення у розмірі 2 581, 38 грн та заборгованість з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5938, 01 грн, солідарно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2024 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова