УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

Справа№ 947/35506/24

Провадження № 2-з/505/38/2024

23 грудня 2024 року місто Подільськ

Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Дзюбинський А. О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, трьох процентів річних від простроченої суми та втрат від інфляції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.12.2024 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 04.04.2024, трьох процентів річних від простроченої суми та втрат від інфляції в розмірі еквівалентній 2558,18 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання судового рішення, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі еквівалентному 13,42 доларів США, та втрат від інфляції в розмірі еквівалентному 38,27 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання судового рішення, стягнути з відповідача судові витрати.

19.12.2024 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , що можуть знаходитись в банках чи інших фінансових установах (без визначення межі), а також на його майно.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує на те, що 04.04.2024 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі еквівалентному 2558,18 доларів США. Факт укладання договору позики та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується власноручно написаною ним розпискою від 04.04.2024 року. Зазначає, що згідно розписки від 04.04.2024 ОСОБА_2 був зобов`язаний повернути борг в доларовому еквіваленті в строк до 01.09.2024 в гривні по курсу, встановленому Національним банком України на день повернення позики, станом на дату звернення до суду кошти не повернуто.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивача, як на підставу застосування заходів забезпечення позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору позики, а також у зв`язку із цим, нарахування останньому інфляційних нарахувань та трьох процентів річних. Відтак, вважає, що існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити процес виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідач наділений всіма правомочностями власника і може розпоряджатись своїми грошовими коштами на власний розсуд, допоки таке право не буде обмежено у передбачений законом спосіб.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч. 1 ст.153 ч.1 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову прийшов до наступних висновків.

Предметом поданого позивача позову є стягнення заборгованості із ОСОБА_2 , яка виникла на підставі договору позики від 04.04.2024.

Як на підставу поданого позову позивач посилається на те, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання пов`язані з поверненням коштів.

Суд вважає, що заявником не надано та не наведено доказів у поданій ним заяві, які б підтверджували існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі в майбутньому, у тому числі реальні наміри відповідача на розпорядження своїми коштами на власний розсуд, а саме виведення коштів із розрахункових рахунків або вжити інші заходи спрямовані на їх приховування. При цьому, суд не приймає до уваги доводи заявника що не вжиття заходів забезпечення позову зробить не можливим виконання у майбутньому судового рішення, оскільки доказів такої загрози заявником суду не надано та не наведено.

Також, суд вважає, що у поданій заяві про забезпечення позову, заявником не наведено обставин на підтвердження вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після подання позову, у тому числі і дій, спрямованих на реалізацію належного йому майна, витрачання ним коштів, приховування своїх активів.

Також, на думку суду, як вбачається із матеріалів справи, заява позивача не містить належного обґрунтування причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов. Так, на думку суду, заявником не доведено у поданій заяві та не підтверджено належними і допустимими доказами обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист прав, свобод чи інтересів позивача в подальшому. Адже, посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення його майна, не є достатньою підставою на думку суду для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, заявником у поданій заяві не конкретизовано які саме рахунки, що належать відповідачу відкриті у банківських та фінансових установах, на які заявник просить накласти арешт, з метою забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-154,261,352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, трьох процентів річних від простроченої суми та втрат від інфляції.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 23 грудня 2024 року.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ