ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1141/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу № 607/19704/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року (постановлену суддею Дзюбичем В.Л., дату складення повного тексту судового рішення не зазначено) про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_3 (далі позивачка, апелянтка), в інтересах якої діє адвокат Братівник Ігор Васильович, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року провадження у даній справі зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України в зв`язку із перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Братівник Ігор Васильович, подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції провадження в справі зупинено всупереч принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розумних строків розгляду справи. Відповідач має змогу реалізувати надані йому ЦПК України права. Зазначає, що в даній справі представлена відповідачем довідка не містить інформації про те, що він перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Таким чином довідки та накази про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження у справі.

Звертає увагу на те, що відповідач, будучи особисто присутнім в судовому засіданні, заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

З огляду на те, що дана справа є соціальною, позов поданий в інтересах неповнолітньої дитини, суду слід було надати перевагу принципу пропорційності та вирішити спір по суті.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про зупинення провадження у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

11 вересня 2024 року до Тернопільського міськрайонного суду поступила позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів, згідно якої позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2018 року у цивільній справі №607/13887/18 та стягувати аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16 вересня 2024 року відкрито провадження в даній справі. Постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 11 жовтня 2024 року на 10:30 год.

В судове засідання 11 жовтня 2024 року відповідач не з`явився, в зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 05 листопада 2024 року на 10:30 год.

05 листопада 2024 року відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із його перебуванням на військовій службі в складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, на підтвердження чого надав довідку військової частини НОМЕР_1 від 11 жовтня 2024 року за №4665 (а.с.35-38).

Із змісту вказаної довідки вбачається, що солдат ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 з 21 вересня 2024 року по теперішній час (а.с.34).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі, який є вичерпним.

Так, згідно пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, №30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Аналіз пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, виходив лише з інформації, яка міститься в довідці командира військової частини НОМЕР_1 від 11 жовтня 2024 року № 4665.

Проте вказана довідка має абстрактний та нечіткий характер, оскільки у ній не зазначено, що солдат ОСОБА_4 з 21 вересня 2024 року по теперішній час (тобто по 11 жовтня 2024 року) залучається до виконання бойових (спеціальних) завдань в складі свого підрозділу в районах ведення бойових дій.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що довідка від 11 жовтня 2024 року № 4665 не є достатньою підставою для зупинення провадження у даній справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Також, апеляційний суд зазначає, що обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони апелянта про те, що 05 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_4 був особисто присутній в судовому засіданні, а тому, на переконання апеляційного суду, відповідач мав можливість скористатися усіма процесуальними правами, в тому числі визнати позов чи заперечити проти нього.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Апеляційний суд також враховує, що дана справа виникає із сімейних правовідносин, розгляд справи визначено в порядку спрощеного провадження, позов поданий в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач 05 листопада 2024 року брав особисту участь у судовому засіданні, а тому, на думку колегії суддів, у даній справі слід надати перевагу принципу пропорційності та вирішити спір по суті, оскільки зупинення провадження на невизначений строк буде грубо порушувати ст.27 Конвенції ООН про права дитини, а також ст.8 Закону України «Про охорону дитинства».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкового судового рішення.

Згідно частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 379, 381, 383, 384 ЦПК, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 20 грудня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак