Справа № 137/1465/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голота О.В.

розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся, по маминій ліній ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його прабабуся ОСОБА_4 .

При житті, ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно своїй онуці, матері позивачу ОСОБА_2 .

Після її смерті залишилася спадщина, а саме земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4794 га, кадастровий номер :03:000:0264, яка розташована на території Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області.

16.12.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина на житловий будинок із погосподарськими спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно адвокатського запиту була надана інформація про те, що згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації №243 від 03.09.1996 року зареєстровано 23.09.1996 року №64 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №050064 розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах.

Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за ним право власності на житловий будинок та на земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявленої позовної вимоги не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.8) його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с.10) її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11) ОСОБА_6 27.07.1991 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і після розірвання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.12) ОСОБА_3 29.03.1970 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.13) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.14) її батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .

Відповідно до заповіту (а.с.15) ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає своїй онуці ОСОБА_2 .

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.16) ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,4797 га на території Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.31-35) зазначається технічна характеристика житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 87687,00 грн. (а.с.36).

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №369 від 24.05.2024 (а.с.37) власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно записів по господарської книги №8 за 2006-2010 роки.

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №793 від 18.10.2024 (а.с.38) у користуванні ОСОБА_4 знаходилась земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Земельна ділянка не приватизована. Державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Оксани куранової за №53/02-14 від 18.07.2024 (а.с.39) за наявною в спадковій справі №2/2017 інформацією після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до довідки Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області за №548 від 19.11.2020 (а.с.40) ОСОБА_3 , 1943 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно записів погосподарської книги №10 за 1996-2000 роки Багриновецької сільської ради, на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним за цією адресою була зареєстрована та проживала мама ОСОБА_4 , 1921 року народження.

Відповідно до довідки Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області за №567 від 19.11.2020 (а.с.41) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 (а/з №5 від 2006 року) була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею проживала ОСОБА_2 , 1970 року народження, без реєстрації місця проживання і вела спільне господарство.

Відповідно до виписки погосподарської книги за 1986-1990 Багриновецької сільської ради за №574 від 19.11.2020 (а.с.42) ОСОБА_4 зазначена як голова двору, ОСОБА_3 зазначена як дочка, а ОСОБА_6 зазначена як онука.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.43-46) внесено відомості про земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0264, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4794 га яка розташована на території Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, нормативна грошова оцінка якої становить 34917,37 грн. (а.с.47).

Відповідно до листа з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за №1340/14-24 від 22.10.2024 (а.с.48) згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Літинською районною державною адімінстрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству Багриновецької сільської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації №243 від 03.09.1996 року зареєстровано 23.09.1996 р. за №64 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №050064 розміром 2,40 в умовних кадастрових кадастрових гектарах з вартістю 6564 гривні.

Інформація про видачу на підставі вищевказаного сертифіката на земельну частку (пай) - відсутня. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки він є спадкоємцем і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4794 га кадастровий номер :03:000:0264, яка розташована на території Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на житловий будинок, загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. літ. "А", веранда літ. "а", ганок, сарай літ. "Б", які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право на земельну частку (пай) розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах по Багриновецькій сільській раді на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації №243 від 03.09.1996 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.