Справа № 439/2430/23
Провадження № 2/439/120/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Броди Львівської області

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Марків Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_15,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним,

встановив:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання шлюбу недійсним.

В позовній заяві (т.с. 1 арк. 4 - 9) та в поясненнях, наданих представником ОСОБА_1 , в судовому засіданні викладено наступну позицію.

19 листопада 2022 року між сторонами був укладений шлюб. Зазначений шлюб є фіктивним, оскільки укладений ОСОБА_3 без наміру створення сім`ї, набуття права та обов`язків подружжя, а виключно з метою усиновлення дитини позивача від попереднього шлюбу, що в подальшому дозволило відповідачу, як батькові трьох неповнолітніх дітей, ухилитися від проходження військової служби під час мобілізації.

В поясненнях, наданих в судовому засіданні ОСОБА_3 та його представником, викладено наступні заперечення проти позову.

ОСОБА_3 вважає, що створив з позивачем сім`ю, про яку дбав, зокрема матеріально, в тому числі й до реєстрації шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 познайомилися 23 січня 2022 року та з цього часу між ними виникли приятельські відносини. Указані обставини визнані сторонами.

02 березня 2022 року ОСОБА_3 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року був призваний у Збройні Сили України та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою та записами у військовому квитку (т.с. 1 арк. 52; т.с. 2 арк. 20 - 21).

Як зазначають сторони та показали в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 (мати позивача), ОСОБА_5 (батько позивача), ОСОБА_6 (сестра позивача), з дня призову та до дня відправлення ОСОБА_3 в зону бойових дій, спілкування між майбутнім подружжям стало частішим, в них відбулося декілька побачень, ОСОБА_1 познайомила відповідача із своїми малолітнім сином та батьками. Після виїзду відповідача для проходження військової служби за межі Львівської області сторони спілкувалися між собою телефоном, визнавались в почуттях, оговорювали подальше спільне життя, можливість звільнення відповідача з військової служби до припинення воєнного стану, вирішили одружитися.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_7 , він разом із ОСОБА_3 служили в одному взводі. Приблизно рік відповідач пробув на «нулі». Від ОСОБА_3 він знав про його почуття до ОСОБА_1 та наміри одружитися. Емоції ОСОБА_3 під час розповідей про відносини з позивачем, планування з нею сім`ї, не викликали враження нещирості - відповідач дійсно радів майбутньому шлюбу.

Згідно із записами у відпускному квитку (т.с. 1 арк. 60 - 61), солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 був звільнений по сімейних обставинах в м. Броди Львівської області терміном на 10 днів (з 16 листопада 2022 року по 25 листопада 2022 року). До м. Броди Золочівського району відповідач прибув 16 листопада 2022 року, що підтверджується відміткою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

По прибуттю до Золочівського району відповідач прилюдно освідчився та запропонував шлюб позивачу, що не заперечується сторонами та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 (похресника відповідача).

В період з 17 листопада 2022 року до 24 листопада 2022 року сторонами зібрані документи (т.с. 1 арк. 62, 65, 66 - 67, 69 - 70, 71 - 72, 73 - 77), обставини та фактичні дані, викладені в яких, в подальшому піддавалися судовій оцінці при ухваленні рішення від 02 березня 2023 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , орган опіки та піклування Золочівської РДА - про усиновлення ОСОБА_9 (т.с. 1 арк. 146 - 148).

19 листопада 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом (т.с. 1 арк. 17), реєстрація якого, як зазначають сторони та згідно із показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , відбулася з урочистою церемонією.

Також, 24 листопада 2022 року ОСОБА_3 було видано довіреність (т.с. 1 арк. 68), якою він уповноважив ОСОБА_1 бути його представником у всіх державних, громадських та інших установах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, про вирішення будь-яких питань, що стосуватимуться довірителя.

02 березня 2023 року Бродівським районним судом ухвалене рішення (т.с. 1 арк. 146 - 148), яким ОСОБА_3 оголошено усиновлювачем ОСОБА_9 .

Відповідно до виданого 08 квітня 2023 року свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.с. 1 арк. 79), батьком його є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Також, відповідач є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами (т.с. 1 арк. 57, 58).

Згідно із записами у військовому квитку (т.с. 2 арк. 20 - 21), витягом з наказу від 29 травня 2023 року № 151(т.с. 1 арк. 80, т.с. 2 ар. 23), солдат ОСОБА_3 звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27 травня 2023 року № 25-РС відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військової служби» з військової служби в запас (за пп. «г») через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку із перебуванням на утримання військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. З 29 травня 2023 року ОСОБА_3 вважається таким, що вибув із місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), справу та посаду здав, виключений із списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони визнають, а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджують, що 30 травня 2023 року ОСОБА_3 по поверненню з військової служби переїхав з особистими речами до місця проживання його дружини ОСОБА_1 та батьків останньої, де проживав до 15 - 16 липня 2023 року (до дня, коли позивач повідомила про необхідність «паузи» в стосунках (для планування свого подальшого життя, розв`язання питання щодо необхідності для неї збереження шлюбу) та змусила ОСОБА_3 покинути житло її батьків).

За період з 30 травня 2023 року по день фактичного припинення спільного проживання:

-в період з 08 по 23 червня 2023 року, як вказують сторони та фотозображення (т.с. 1 арк. 150), подружжя вдвох відпочивало в с. Славську Стрийського району;

-відповідач працював на заводі та майже не допомагав вдома по господарству, як слідує з показань свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-ОСОБА_3 спілкувався по телефону з колишньою дружиною - ОСОБА_13 , в тому числі щодо витрат на лікування та реабілітацію їх сина ОСОБА_14 , що визнають сторони та показують свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-відповідачем здійснено плату за ОСОБА_4 за договором за інтернет-послуги (т.с. 1 арк. 211 - 212);

-ОСОБА_3 придбав автомобіль, не одержавши на це схвалення від дружини та її батьків, що визнають сторони та про що показують свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

Як слідує з показань ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та повідомлено сторонами, за час шлюбу подружжя мало спільний сімейний бюджет, з якого позивач неодноразово давала позику своїм батькам. Гроші, які відповідач переказував під час проходження ним військової служби, ОСОБА_1 витрачала на посилки ОСОБА_3 , на себе, на дитину, частину заощаджувала.

Відповідно до платіжних інструкції (т.с. 1 арк. 150 - 201, 204 - 209), ОСОБА_3 перераховано ОСОБА_1 (факти надходження цих коштів на рахунок позивача нею не спростовувалися): 24 травня 2022 року - 1 000 грн.; 29 травня 2022 року - 1 000 грн.; 22 липня 2022 року - 3 000 грн.; 28 липня 2022 року - 1 000 грн.; 27 серпня 2022 року - 30 000 грн.; 04 вересня 2022 року - 20 000 грн.; 23 вересня 2022 року - 5 000 грн.; 03 жовтня 2022 року - 5 000 грн.; 16 жовтня 2022 року - 10 000 грн.; 22 жовтня 2022 року - 5 000 грн.; 04 листопада 2022 року - 20 000 грн.; 28 листопада 2022 року - 50 000 грн.; 16 грудня 2022 року - 50 000 грн.; 21 грудня 2022 року - 40 000 грн.; 17 січня 2023 року - 40 000 грн.; 24 січня 2023 року - 50 000 грн.; 16 лютого 2023 року - 40 000 грн.; 07 березня 2023 року - 10 000 грн.; 04 квітня 2023 року - 20 000 грн.; 30 квітня 2023 року - 10 000 грн.; 08 травня 2023 року - 30 000 грн.

Згідно із платіжними інструкціями (т.с. 1 арк. 202 - 203, 213 - 222), ОСОБА_3 сплачено ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_9 : 24 серпня 2023 року - 2 500 грн.; 06 вересня 2023 року - 2 500 грн.; 06 жовтня 2023 року - 2 000 грн.; 06 листопада 2023 року - 2 000 грн.; 07 грудня 2023 року - 2 000 грн.; 17 січня 2024 року - 2 000 грн.

Як встановлено ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ч. 1 ст. 36 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України).

Як зазначив Верховний Суд (постанова від 17 квітня 2019 року в справі № 752/2337/16-ц), причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року (справа № 761/11845/19), викладено висновок про те, що розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).

Суд визнає, що посилання на те, що відповідач, укладаючи шлюб, мав на меті виключно набуття батьківства щодо третьої дитини для створення штучних підстав для звільнення з військової служби, а сам шлюб є фіктивним, підтвердження не знайшло: роздільне проживання сторін протягом тривалого часу пов`язане із проходженням ОСОБА_3 військової служби; під час проходження військової служби, в тому числі й до реєстрації шлюбу, відповідач приймав участь в матеріальному забезпеченні його з ОСОБА_1 сім`ї; сторони спілкувалися, мали спільний сімейний бюджет, тощо. Після звільнення ОСОБА_3 в запас сторони проживали разом в будинку батьків позивача та разом із ними, їздили на відпочинок. Ініціатором виселення відповідача з цього місця проживання та фактичного припинення шлюбних відносин була позивач.

Розчарування в шлюбі та невиправдані очікування від обраного партнера не вказують на недійсність шлюбу, проте можуть бути підставою для розірвання такого шлюбу.

Суд не надає оцінки меті усиновлення відповідачем ОСОБА_9 , способу участі ОСОБА_3 в житті та виховання сина, характеру взаємовідносин між відповідачем та дитиною, оскільки ці обставини не належать до предмету доказування в цій справі.

Дотримання умов, встановлених СК України, зокрема мотивів, на підставі яких ОСОБА_3 бажав усиновити дитину, та його здатність забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя ОСОБА_9 , перевірені судом під час розгляду справи про усиновлення та ухвалення в ній рішення, яке набрало законної сили та переоцінці в цій справі не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 268 ЦПК України,

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 (адреса місця реєстраційного обліку: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (13 грудня 2024 року) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків