Справа № 539/1572/24
Провадження № 2/539/668/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача Городніщева Єлизавета Олегівна,

установив:

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №539/1572/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На адресу суду 24.10.2024 року від ОСОБА_1 надійшло повторно клопотання про зупинення провадження до припинення перебування його у складі Збройних Сил України. В обґрунтування даного клопотання зазначив, що він на теперішній час є військослужбовцем, перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 24.02.2024 року по теперішній час. Військова частина виконує завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, та здійснює заходи з національної безпеки і оборони в межах зони відповідальності. Зважаючи на це повідомляє, що з огляду на перебування на військовій службі він обмежений у свободі пересування та не може вільно залишати свою військову частину, також я не може повідомити інформацію щодо місця дислокації військові частини, яка на даний час не дислокується у АДРЕСА_1 чи місця свого перебування з огляду неможливість розголошення вказаної інформації через її секретність, а тому повідомляє суд, що докази на підтвердження вказаної обставини будуть надані ним суду негайно після того як тільки це буде за можливе і тільки з дозволу командира. Як результат на даний час він позбавлений безпосередньо брати участь в судовому засіданні, де він хотів би надати особисті пояснення та заявити клопотання. Також, з 11.10.2024 року, він припинив співпрацю з адвокатським бюро «Михайла Салашного» з огляду на негативний результат за результатами розгляду апеляційної скарги

на ухвалу від 10.07.2024 року, а оскільки керівництво його частини не дає згоди на те, щоб він міг залишити місце дислокації, посилаючись на те, що на даний час ворог активізував свої сили щодо наступу і він потрібен для виконання покладених на нього завдань по захисту держави. Він не має змоги знайти собі іншого адвоката.

Окрім того, зазначає, що він перебуває у складі військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка виконує завдання з відсічі збройної агресії російської Федерації проти України, де виконує функції направлені на відсіч збройної агресії російської федерації, а також він у складі підрозділів виконує завдання з національної безпеки і оборони України, не має змоги взяти безпосередню участь у розгляді справи та скористатись в повною мірою процесуальними правами, як визначені діючим ЦПК України.

18.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника позивача про зміну назви учасника справи, оскільки Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Реєстраційні дії щодо зміни найменування Позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №010062201 від 10.12.2024 року.

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до антитерористичної операції.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Водночас, Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань (ухвала про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі №461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19).

Самі по собі довідки та накази про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

Зупинення провадження у справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20).

Тобто, ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

24.02.2022 указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено мобілізацію.

Згідно копії довідки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 25.04.2024 року м.Полтава ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та працює у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом з 24.02.2024 року по теперішній час.

Водночас, суд звертає увагу, що ця довідка не містить відомостей про те, що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач переведена на воєнний стан, а ОСОБА_1 , зокрема, бере участь у виконанні бойових завдань.

Згідно відповіді на запит суду, командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 24.05.2024 року м.Полтава вбачається, що ОСОБА_1 не знаходиться в зоні бойових дій, та проходить військову службу у підрозділі, місце його розташування не перешкоджає явці в судове засідання для розгляду справи.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит доданий до повторного клопотання про зупинення, командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 17.09.2024 року м. Полтава вбачається, що військова частина виконує завдання з відсічі збройної агресії російської Федерації проти України та виконує завдання з національної безпеки і оборони України, в межах зони відповідальності, ОСОБА_1 виконує завдання з національної безпеки і оборони України.

Судом було надіслано запит від 11.11.2024 року до ВЧ НОМЕР_1 , який ВЧ НОМЕР_1 отримала 20.11.2024, зокрема щодо переведення ВЧ НОМЕР_1 на воєнний стан та/або залучена до антитерорестичної операції, залучення ОСОБА_1 до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони та знаходження ОСОБА_1 в зоні бойових дій та чи перешкоджає його місце розташування явці в судові засідання для розгляду вищевказаної справи.

Станом на час розгляду клопотання про зупинення відповідь до суду не надійшла.

На підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, ОСОБА_1 не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, що й було ним реалізовано під час звернення до суду із заявами про зупинення провадження у справі. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву у зв`язку із проходженням військової служби суду не надано.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відтак, враховуючи норми процесуального закону та вищевказану правову позицію Верховного Суду, зважаючи на те, що військова частина, у якій проходить службу ОСОБА_1 , розташована у м. Полтава, інші відомості щодо її розташування не містять, у матеріалах справи відсутня та відповідачем не додана інформація, чи така військова частина переведена на воєнний стан, або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України, суд дійшов висновку, що повторне клопотання про зупинення провадження у даній справі не підлягає до задоволення.

Що стосується заяви представника позивача, то надавши оцінку наданим представником позивача Рішенню №251124/1 від 25 листопада 2024 року, виписці з ЄДРПОУ, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на таке.

Статтею 90 ЦК України встановлено, що юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву.

Найменування - це засіб індивідуалізації, який дозволяє відрізнити одну особі з-поміж інших.

Вимоги до написання найменування юридичної особи затвердженні наказом Міністерства юстиції України № 368/5 від 05.03.2012 (з відповідними змінами).

За ч. 3 ст. 90 ЦК України найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: 1) найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); 2) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (ідентифікаційний код); 3) організаційно-правова форма тощо.

Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - виписка) - документ в електронній або у випадках, передбачених цим Законом, у паперовій формі, який формується за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості про юридичну особу або її відокремлений підрозділ, фізичну особу - підприємця (у тому числі про взяття на облік в органах державної статистики та податкових органах, видачу документів дозвільного характеру) або громадське формування, що не має статусу юридичної особи, а також про проведену реєстраційну дію (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

У п. 12 постанови Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 910/18692/21 зазначено, що сама лише зміна найменування юридичної особи, її місцезнаходження не означають її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи.

З наданого представником відповідача Рішення №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року вбачається, що учасник товариства прийняв рішення змінити назву Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до виписки з ЄДРПОУ від 10 грудня 2024 року вбачається, що позивач у справі змінив назву (найменування) з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». При цьому, код ЄДРПОУ «44559822» залишився незмінним.

Оскільки під час судового розгляду справи в суді першої інстанції позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», про що свідчить виписка з ЄДРПОУ, суд задовольняє заяву представника позивача та змінює найменування позивача у справі № 539/1572/24 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 251, 253, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника позивача про зміну назви учасника справи - задовольнити.

Змінити найменування позивача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», .

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - залишити без задоволення.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Я.В.Просіна