Справа № 288/2080/24
Провадження № 2/288/558/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 .

На час смерті матері з нею був зареєстрований та проживав, зокрема, її син, брат позивача ОСОБА_3 , таким чином він прийняв спадщину після смерті матері.

Звернувшись до нотаріуса 10.07.2024 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що строк прийняття спадщини минув.

Спадкова справа після смерті матері не заводилась.

Позивач має поганий стан здоров`я та погано пересувається без сторонньої допомоги.

Будучи спадкоємцем за законом, позивач своєчасно не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний термін, так як останні місяці для подання заяви знаходилась на лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти.

Таким чином, позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин та має право на його поновлення.

Позивач просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати віднести на її рахунок.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, позивач зазначила, що їй не було відомо, що необхідно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний термін після смерті матері та вказала, що вона не перебувала на стаціонарному лікуванні в період шестимісячного терміну після смерті матері, а лише була на прийомі у лікаря.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення.

Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09 вересня 1958 року Почуйківським сільським бюро ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , запис за № 15 /а.с. 5/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 13 грудня 1986 року Почуйківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_5 13 грудня 1986 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 », запис за № 10 /а.с. 6/.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 07 лютого 2014 року Реєстраційною службою Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актуальна інформація про державну реєстрацію права власності та про об`єкт нерухомого майна, а саме: власником земельної ділянки площею 4,2709 га, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Почуйківська сільська рада, зареєстрована ОСОБА_4 /а.с. 7/.

Як вбачається з Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 08 серпня 2024 року КНП «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини» «Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при виписці 16.08.2023 року цукровий діабет 2 тип.НІЗ, середнього ступеня важкості ГХ 2 ст. СТ2ст. ризик дуже високий; 19.10.2023 року ГРВІ, хронічний бронхіт; 01.12.2023 року розповсюджений остеохондроз хребта. Двобічний деформуючий гоноатроз 3-4 ст. обох колінних суглобів з вираженим порушенням функції ходи обох ніг; 06.02.2024 року флебіт н/кінцівок /а.с.8/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 26 червня 2023 року Виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 28 /а.с. 9/.

Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданих 10 липня 2024 року Попільнянською державною нотаріальною конторою, у Спадковому реєстрі інформація відносно ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня /а.с. 10, 11/.

Довідкою № 152/02-12-П від 30 липня 2024 року Почуйківського старостинського округу № 1 Виконавчого комітету Квітневої сільської ради Житомирського району Житомирської області, визначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Велика Чернявка, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 син, ОСОБА_9 невістка, ОСОБА_10 онук, ОСОБА_11 онука, ОСОБА_12 правнучка /а.с. 12/.

Як вбачається з повідомлення № 70/02-31 від 10 липня 2024 року Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області, ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини /а.с. 13/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частина 1 статті 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 5 Цивільного Кодексу України що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 Цивільного Кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 2 статті 1220 ЦК України визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року (справа №717/1796/16-ц) зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері, так як вона пропустила вказаний строк у зв`язку з хворобою та постійним лікуванням, на що надала виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого /а.с. 8/ .

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 22 грудня 2023 року.

На підтвердження поважності пропуску строку звернення до нотаріальної контори позивач надала виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.08.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до лікарів 16.08.2023 року, 19.10.2023 року, 01.12.2023 року та 06.02.2024 року /а.с. 8/ .

При дослідженні судом наданої позивачем медичної виписки встановлено, що вона зверталась до сімейного лікаря періодично, а саме: 16.08.2023 року, 19.10.2023 року, 01.12.2023 року та 06.02.2024 року, на стаціонарному лікуванні не перебувала, що і підтвердила в судовому засіданні.

Отже, позивач мала можливість подати заяву про прийняття спадщини вчасно, так як на стаціонарному лікуванні не перебувала, а зверталась до лікаря в певний проміжок часу.

Таким чином, позивач не надала суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які об`єктивно перешкодили їй своєчасно прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_4 у період з 22 червня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено того, що під час лікування вона була не мобільною та не мала змоги та можливості пересуватись, отже доказів того, що існували об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений вимогами законодавства строк позивачем не надано.

До того ж, знаходячись на лікарняному чи у відрядженні, позивач мала можливість надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 173/1581/2015, від 17.10.2019 у справі № 362/2685/17.

Судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як тимчасова непрацездатність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 334/670/19 від 20.01.2021 року.

Отже, позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність у неї об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви в межах шестимісячного строку, коли вона не знаходилась на лікуванні.

За змістом статей 12, 81, 89, 263 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин, і тому у задоволенні поданого позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Крім того, позивач при зверненні до суду з даним позовом просила залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись статтями 5, 15, 16, 1217, 1218, 1220, 1269, 1272 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник