Справа № 129/1162/24
Провадження № 2/135/262/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,

представника позивача Бачинського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.05.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №750465 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Даний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно кредитного договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту в сумі 7000 грн на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті.

22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №015-220221, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №750465 від 11.05.2020, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Сіроко Фінанс».

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог №015-220221 ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750465.

05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу №20240205/1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №750465 від 11.05.2020, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог до №20240205/1 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750465.

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до відповідача станом на 26.03.2024 в сумі 24 474,87 грн., з яких: 7 000 грн сума заборгованості за основним боргом; 13 960 грн залишок заборгованості по процентам за користування; 3 514,87 грн інфляційне збільшення за період з 10.06.2020 по 22.02.2022.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за кредитним договором №750465 в розмірі 24 474,87 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково вказав, що із витребуваної судом інформації в ПАТ КБ «Приватбанк» видно, що на картковий рахунок відповідача в надійшло 7000 грн в день укладення договору споживчого кредиту. Що спростовує твердження відповідача про те, що вона не брала кредитні кошти в 2020 році. Також вказав, що при формуванні довідки про розмір заборгованості допущено технічно описку в написанні імені боржника по тексту довідки, тоді як вірним є зазначення імені боржника ОСОБА_3 в заголовку довідки.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи присутньою в судовому засіданні 26.09.2024 зазначила, що не пам`ятає, щоб брала кредит, кошти в 2020 році не брала. Номер телефону зазначено її, однак ніякий ідентифікатор їй не приходив на її телефон.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11.05.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №750465, за умовами якого Товариство надає позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 7 000 грн. зі строком його дії на 30 днів, із стандартною процентною ставкою, яка становить 1,90% від суми кредиту в день (693,50 % річних) згідно з п. 1.3, п. 1.4.2. цього Договору.

У Графіку до кредитного договору №750465 від 11.05.2020 визначено розмір місячного платежу за кредитом та порядок його повернення, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити місячний платіж на погашення кредиту, що складається з погашення суми кредиту та суми процентів за користування кредитом.

Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору №750465 від 11.05.2020 Товариство надало позичальнику кредит, шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 7 000 грн.на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом, що має реквізити № НОМЕР_1 .

Проте, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала кошти на погашення тіла кредиту і відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору.

В зв`язку з цим, станом на 05.02.2024 (дата укладення договору факторингу №20240205/1) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «Лінеура Україна» за Договором кредиту №750465 від 11.05.2020.

22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №015-220221, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №750465 від 11.05.2020, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Сіроко Фінанс».

05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу №20240205/1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №750465 від 11.05.2020, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Згідно п.2.1.3. Договору факторингу Права Вимоги, які ТОВ «Сіроко Фінанс» відступає ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед «Сіроко Фінанс» та визначені у відповідному Реєстрі прав вимог, що підписується Сторонами у паперовому вигляді.

Відповідно до Реєстру прав вимог №20240205/1, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №750465 в сумі 20 960 грн, з яких: 7 000 грн залишок заборгованості за тілом кредиту; 13 960 грн залишок заборгованості по процентам за користування.

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується, зокрема, Законом України «Про електронну комерцію».

Як вбачається з позову та доданих до нього документів, кредитний договір між кредитором та позичальником було підписано електронним підписом останнього (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто був укладений в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст. 3 вищевказаного закону).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до частини 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Таким чином, суд вважає встановленим факт укладення ОСОБА_1 договору про надання коштів на умовах кредитного договору №750465 від 11.05.2020 з ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Встановлено, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» має право вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного договору факторингу №20240205/1 від 05.02.2024.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором в розмірі 7000 грн.

Посилання відповідача на те, що вона не отримувала кредитні кошти спростовується матеріалами справи.

Так, з листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» видно, що 11.05.2020 було успішно перераховано кошти в сумі 7000 грн клієнту на платіжну карту, маска карти НОМЕР_2 .

З Виписки за період 11.05.2020 - 14.05.2020 наданої АТ КБ «Приватбанк» від 10.12.2024 видно, що 11.05.2020 на картку № НОМЕР_3 , власником якої являється ОСОБА_1 , було здійснено переказ на суму 7 000 грн.

Щодо стягнення заборгованості по процентах в розмірі 13 960 грн., то дані вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 3990 грн з таких підстав.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сторони узгодили, що сума кредиту складає 7000 грн., який надається, зокрема, на умовах строковості.

Пунктом 1.3 кредитного договору було передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. При цьому вказано, що дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору.

Пунктом 1.4.2. договору кредиту передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день (693,50 % річних).

Відтак, судом встановлено, що згідно умов кредитного договору розмір процентів за 30 днів користування кредитом становить 3 990 грн. (7000 грн. сума кредиту х 1,90 % процентна ставка за день : 100 % х 30 днів (термін надання кредиту).

Саме такий розмір заборгованості за 30 днів користування кредитом відповідає доданому позивачем Додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також паспорту споживчого кредиту. При цьому в Додатку №1 також вказано, що загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 10990 грн.

Саме ця сума у розмірі 3990 грн. заборгованості по процентах за 30 днів користування кредитом підлягає стягненню з відповідача, так як підтверджена наданими позивачем доказами, а саме: копією кредитного договору з Додатком № 1, копією паспорта споживчого кредиту.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково відповідно до розрахунку заборгованості по відсотках, проведеної судом, зважаючи на вказаний позивачем індекс інфляції за відповідний період.

Позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат, виходячи із суми заборгованості 20960 грн. Разом з тим, судом встановлено, що доведеним є борг за тілом кредиту та процентами в сумі 10990 (7000 + 3990).

Відтак, інфляційні втрати за період з 10.06.2020 по 22.02.2022 підлягають обрахуванню із суми боргу 10990, та становлять 1842,96 грн (10990 х 1,16769405 10990 = 1842,96).

Враховуючи викладене з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 832,96 грн (7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3990 грн - сума заборгованості за процентами; 1842,96 грн - інфляційні втрати).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач пред`явив позов на загальну суму 24 474,87 грн. Позов задоволено на суму 12 832,96 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 4 940,64 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (м. Львів, вул. С.Бандери, 87, офіс 54, IBAN НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк» МФО банку 300528), заборгованість за кредитним договором №750465 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.05.2020 у розмірі 12 832 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 4940,64 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя