провадження № 4-с/208/23/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 208/11146/24 за скаргою представника заявника, адвоката Донець Віталія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника, адвокат Донець В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга мотивована з посиланням на ті обставини, що ОСОБА_1 стало відомо про накладення арешту Заводським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ на все його рухоме та нерухоме майно. Оскільки йому не були відомі підстави накладення даного арешту він звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) де йому було повідомлено про наявність декількох виконавчих проваджень. Після чого він звернувся за правничою допомогою до адвоката Донець В.В.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що державним виконавцем Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Марєєвою М.А. по виконавчому провадженню №31105096 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2012 року було накладено арешт на все майно скаржника.

19.08.2024 р. адвокатом Донець В.В. був направлений запит до Відділу з проханням надати детальну інформацію про виконавче провадження №31105096. 26.08.2024р. на електронну адресу адвоката Донець В.В., надійшла відповідь Відділу ДВС за №87201 від 22.08.2024р., відповідно до якої стали відомі наступні обставини: На примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №31105096 згідно виконавчого листа №2-277 від 20.12.2011 виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 58060,35 грн. на користь ПАТ «Укрсиббанк».

12.12.2012р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №606-ХІV (зі змінами). Заборгованість за виконавчим провадженням АСВП №31105096 з урахуванням боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження складає 64335, 38 грн. Більш детальної інформації по виконавчому провадженню №31105096 не надано, оскільки матеріали даного ВП знищено у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання завершеного виконавчого провадження.

Отже, ВП №31105096 вже давно завершено, матеріали знищено, судова справа також знищена а виконавчий документ повторно не пред`являвся і за строками пред`явлення уже не може бути поданий на виконання, тому арешт накладений на майно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

27.08.2024р. представник скаржника, адвокат Донець В.В. подав до відділу ДВС заяву про зняття арешту, на підставах викладених вище. Тривалий час на дану заяву не було відповіді у зв`язку із чим було подано адвокатський запит від 19.09.2024р. з проханням повідомити результати розгляду заяви про зняття арешту.

03.10.2024р. на електронну адресу адвоката Донець В.В. надійшов лист №10823 від 03.10.2024, зміст якого був аналогічний змісту листа №87201 від 22.08.2024: «Станом на 02.10.2024 заборгованість за АСВП №31105096 з урахуванням боргу, виконавчого збору та витрат на виконавче провадження складає 64335, 38 грн. У зв`язку із тим, що відповідно до п.9.9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (у редакції від 25.12.2008 №2274/5 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки», надати більш детальну інформацію не мають можливості.

Скаржник вважає, що його права порушено, оскільки виконавче провадження №31105096 вже давно завершено, матеріали знищено, а виконавчий документ повторно не пред`являвся і за строками пред`явлення вже не може бути поданий на виконання, тому у продовженні дії арешту відсутня необхідність. Наявність обтяження порушує права скаржника на вільне розпорядження власним майном, іншим шляхом, крім подання скарги до суду, відновити порушені права скаржника неможливо.

Тому просить суд, скаргу на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), накладеного в межах виконавчого провадження №31105096, згідно постанови державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Марєєвої М.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2012р., реєстраційний номер обтяження: 12152611.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 , та його представник, адвокат Донець В.В. не з`явились. Від представника, адвоката Донець В.В. до суду надійшла заява про розгляд скарги без їх участі, скаргу підтримують та просять її задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився повідомлений належним чином, заяв клопотань не надходило.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши наявні матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №31105096 згідно виконавчого листа №2-277 від 20.12.2011 виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 58060,35 грн. на користь ПАТ «Укрсиббанк».

10.02.2012 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Марєєвою М.А. по виконавчому провадженню №31105096 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно скаржника.

12.12.2012р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 №606-ХІV (зі змінами). Заборгованість за виконавчим провадженням АСВП №31105096 з урахуванням боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження складає 64335, 38 грн. Більш детальної інформації по виконавчому провадженню №31105096 не надано, оскільки матеріали даного ВП знищено у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання завершеного виконавчого провадження.

Згідно відкритих даних з Реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження, вищезазначений виконавчий документ на повторне примусове виконання не надходив.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Крім того, Верховний Суд у постанові №2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) не скасованого арешту на майно боржника, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення заборгованості, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, суд дійшов висновку, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

За таких обставин та враховуючи відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника заборгованості, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, вважаю, що є підстави для задоволення скарги заявника.

Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, висловленими у постанові №2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги встановлений статтею 452 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 447, 450, 451,452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника заявника, адвоката Донець Віталія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), накладеного в межах виконавчого провадження №31105096, згідно постанови державного виконавця Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Марєєвої М.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2012р., реєстраційний номер обтяження: 12152611.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Г. Гречана