Справа № 190/850/24
Провадження №2-о/190/55/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря судового засідання Пронської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті П`ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ліненко Олександр Анатолійович, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) і по теперішній час.

Заява обґрунтована тим що, він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.П`ятихатки Дніпропетровської області. Його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в 1965 році уклали шлюб та проживали в м.Дніпропетровську, Дніпропетровської області, Україна. ОСОБА_2 , його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , факт її смерті зареєстрований виконкомом Виноградівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, Україна, актовий запис №17. А батько ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 його факт смерті зареєстрований Баглійським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Україна, актовий запис №1345. У 1985 році коли виповнилося йому 18 років він отримав паспорт громадянина УРСР, яким можна було підтвердити належність до громадянства України та вчасно не змінив його на паспорт громадянина України, в 2000 році ним паспорт було втрачено. Встановлення факту постійного проживання на території України пов`язане з отриманням ним паспорту громадянина України, для підтвердження його громадянства, що в свою чергу дозволить йому бути повноправним громадянином, користуватися своїми правами.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. (а.с.27).

08.05.2024 року від представника заінтересованої особи - Т.Зіганшиної надійшло письмове пояснення по справі, відповідно до якого просить винести рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Ліненко О.А. не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням провести розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, прохають їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що справа призначена до розгляду на той день, який у неї є вихідним днем.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки обставин, які є підставою для відкладення розгляду справи, не встановлено, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 в будинку Щастя Ленінського району м.Дніпропетровська 11.07.1965 року зареєстрували шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . (а.с.4)

Згідно копії свідоцтва про народження (виданного повторно) серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.П`ятхатки, П`ятихатського району, Дніпропетровської області народився ОСОБА_1 , батьками якого були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с.3)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 -14.08.1995 року в с.Чистопіль П`ятихатського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_2 .

(а.с.5)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Дніпродзержинську, Дніпропетровської області помер ОСОБА_1 . (а.с.6)

Згідно копії свідоцтва про восьмирічну освіту ОСОБА_1 ,1967 року народження навчався в середній школі АДРЕСА_1 та закінчив школу в 1983 році (8 класів). (а.с.7)

Згідно копії диплому ЛТ серії №953520 ОСОБА_1 , з 1983 року по 27 червня 1987 року навчався в Дніпродзержинському технікумі промислового транспорту по спеціальності «Технологія коксохімічного виробництва» за кваліфікацією технік-технолог. (а.с.8) Згідно копії війського квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 з 17.05.1988 року по 05.09.1988 року служив у Збройних Силах. (а.с.9)

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, свідоцтво видано ОСОБА_4 . відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради народних депутатів м.Дніпроздержинська. (а.с.10)

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 з 1986 року по 2002 рік працював на території України. (а.с.11-12)

Згідно копії архівної довідки №Ш-21/2-09/529 від 03.04.2024 року, - ОСОБА_1 з 13.10.1988 по 16.03.1992 року працював у Дніпровському металургійному комбінаті. (а.с.13,14)

Згідно письмових пояснень, наданих свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні підтвердили, що вони являються рідними братами заявника та підтверджують факт його постійного проживання на території України, в тому числі і на протягі 1991 року. (а.с.15-19)

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності (24 серпня 1991 року) проживали на території України.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про громадянство» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» регламентовані випадки належності до громадянства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Пунктом другим цієї норми Закону встановлено, що особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української PCP на момент набрання законної сиди вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з . дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 із змінами і доповненнями, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року встановлено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

При цьому, поняття постійного (безперервного) проживання на території України визначено статтею 1 Закону України "Про громадянство України", якою безперервним (постійним) проживанням в Україні визнається проживання на території України особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18).

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Тобто, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої ст. 3 цього Закону.

Таким чином, надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України.

Керуючись ст. ст.258,259,263,265,272,293,354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ліненко Олександр Анатолійович, заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) і по теперішній час.

Судові витрати по справі, понесені заявником при зверненні з заявою - віднести на його рахунок.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку відсутній.

Відповідач: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49000 м.Дніпро, вул.В.Липиського,7, .

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 20 травня 2024 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева