Справа № 159/7700/24
Провадження № 2/159/1782/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 грудня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря судових засідань Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позовних вимог.

15 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Пінг-Понг» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №103822109 від 24.03.2021 року в розмірі 23000 грн., що складається з: 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 18000 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та правнича допомогу 6000 грн.

Позов обґрунтовується тим, що 24 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №103822109, за умовами якого відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 5000 грн., які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за цим договором виконало, надало відповідачу кредит в обумовленому розмірі. У порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором не виконав, кредит не повернув, проценти не сплатив. На підставі договору про відступлення прав вимог від 8 липня 2021 року № 04Т право вимоги за вказаним договором про споживчий кредит перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс»), а на підставі договору факторингу від 24 січня 2022 року № 1/15 таке право перейшло до позивача. На момент переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Пінг-понг» заборгованість відповідача склала 23000 грн., з яких: 5000 грн. тіла кредиту; 18000 грн. відсотків.. Оскільки відповідач заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2021 року №103822109 не погасив і право вимоги за ним перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-понг», у зв`язку з чим позивачем заявлено позов до суду.

Рух справи в суді.

Позовна заява подано до суду 15.11.2024 року.

Ухвалою судді від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з`явився без повідомлення причин.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви прийнятого рішення

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1

ст. 205 ЦК).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626-628 ЦК слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 10561 ЦК процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ч. 3 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З копії договору про споживчий кредит №103822109 вбачається, що 24 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. (п. 1.2) на строк 15 днів

(п. 1.3), а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними (п. 1.1).

Термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 08.04.2021 (п.1.4)

Проценти за користування кредитом: 5000 грн., які нараховуються за ставкою 4,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування (п. 1.5.2). Водночас, згідно з п. 1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6).

У п. 2.3.1 сторони погодили, що продовження строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 договору, може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 цих Правил, у тому числі, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1).

Відповідно до п. 2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору.

Реквізити договору містять інформацію про його підписання відповідачем електронним підписом та достатні дані щодо особи ОСОБА_1 , зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, номер мобільного телефону та адресу електронної пошти.

Копією платіжного доручення від 24 березня 2021 року № 26211241 підтверджено надання ТОВ «Мілоан» відповідачу ОСОБА_1 кредиту в розмірі 5000 грн. за договором № 103822109.

Згідно з представленим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором № 103822109 становить: 5000 грн. тіла кредиту і 18000 грн. процентів. Проценти за період з 25 березня 2021 року по 08 квітня 2021 року включно нараховано за процентною ставкою, передбаченою п. 1.5.2 договору, а з 09 квітня 2021 року по 07 червня 2021 року включно за процентною ставкою, передбаченою п. 1.6 договору.

З копій договору відступлення прав вимог від 08 липня 2021 року № 04Т та витягу з додатку до цього договору, укладених між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», слідує, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» , в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 103822109.

З копій договору факторингу від 24 січня 2022 року № 1/15 та витягу з додатку до цього договору, укладених між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-понг», вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг-понг» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 103822109.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 узгодили істотні умови договору про споживчий кредит від 24 березня 2021 року № 103822109 (суму кредиту, дату його видачі, порядок нарахування та сплати процентів, строк кредитування та умови його продовження) і відповідач погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушив їх, кредит не повернув, проценти не сплатив, і право вимоги за ним перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», а відтак суд вбачає підстави для стягнення із відповідача в користь позивача заборгованості за цим договором: 5000 грн. тіла кредиту і 18000 грн. процентів, згідно з поданим позивачем розрахунком, який відповідачем не оспорений.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується вимоги про стягнення 6000 грн витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц.

З огляду на викладене, суд беручи до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне визначаючи розмір витрат на правничу допомогу у сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 247, 263, 265, 268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 546, 625, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором 103822109 від 24.03.2021 року в сумі 23000 (двадцять три тисячі грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінг-Понг» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінг-Понг» 1500 (одну тисячу п`ятсот ) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» , , юридична адреса: м.Київ, вул. Рибальська,22.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 . Повний текст рішення складено та підписано 23 грудня 2024 року.

Головуючий: В.О.Лесик