Справа № 464/3937/24
пр.№ 2/464/1338/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2024 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Карпенко Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договором про надання послуг від 01 вересня 2023 року в розмірі 15181 доларів США, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 вересня 2023 року між ОСОБА_3 та нею, як фізичною особою підприємцем було укладено договір про надання послуг (виконання робіт), згідно якого ОСОБА_3 (виконавець) приймає на себе зобов?язання виконати роботу, а саме розробка мобільного додатку Beauty Hub у двох версіях - для App Store т Play Market з передачею прав інтелектуальної власності ФОП ОСОБА_2 (замовнику) на мобільний додаток та безкоштовне обслуговуванням його протягом трьох місяців з моменту передачі мобільного додатку замовнику. Виконавець зобов?язаний розробити та передати замовнику згідно Акту приймання-здачі робіт мобільний додаток до 20 березня 2024 року включно. На виконання вище вказаного договору ФОП ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_3 кошти у розмірі 6022,50 доларів США, що підтверджується розпискою від 07.03.2024 року, а відповідач зобов`язався у строк до 20 березня 2024 року виконати взяті на себе зобов`язання. Станом на 29.04.2024 року, відповідачем, ОСОБА_3 , не виконано взяті зобов?язання згідно вище вказаного договору, що є підставою для стягнення пені передбаченої умовами договору за період 21.03.2024 року по 28.05.2024 року в розмірі 5181 доларів США, а також для стягнення передбаченої умовами договору неустойки в розмірі 10 000 доларів США. Оскільки на даний час договір залишається чинним просить стягнути з відповідача пеню та неустойку у зазначеному розмірі. Просить позов задоволити.

Представник позивача Манукян М.А., в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, проти заочного розгляду справи не заперечила, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 Цивільного процесуального кодексу Україниналежним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву в порядку передбаченому ст.178 Цивільного процесуального кодексу Українине подав, а тому відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу Українисуд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 4, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 202 Цивільного кодексу України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із договору від 01 вересня 2023 року, вбачається, що 01 вересня 2023 року між відповідачем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг (виконання робіт), згідно якого ОСОБА_3 (виконавець) приймає на себе зобов?язання виконати роботу, а саме розробка мобільного додатку Beauty Hub у двох версіях - для App Store т Play Market з передачею прав інтелектуальної власності ФОП ОСОБА_2 (замовнику) на мобільний додаток та безкоштовне обслуговуванням його протягом трьох місяців з моменту передачі мобільного додатку замовнику. Згідно п.2.1. договору вартість договору становить 7850,00 доларів США.

Враховуючи предмет договору та статус сторін договору, суд вважає, що правовідносини, які склались між сторонами є цивільними, а не господарськими .

Відповідно до положень глави 63 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.ст. 901-906 ЦК).

На виконання вище вказаного договору ФОП ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_3 кошти у розмірі 6022,50 доларів США, що підтверджується розпискою від 07.03.2024 року.

За умовами договору сторони погодили строк виконання робіт, який виконавець зобов?язався передати замовнику згідно акту приймання-здачі робіт до 20 березня 2024 року включно.

Згідно із п.5.1 договору сторони погодили, що за порушення (невиконання чи неналежне виконання) умов даного договору вони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п.5.3 договору за порушення з вини виконавця строків виконання робіт, визначених п. 1.3. даного договору, виконавець сплачує замовникові пеню в розмірі 1% від вартості договору, визначеної п.2.1. даного договору, за кожний день прострочення.

Також, умовами договору сторони передбачили, за відмову чи фактичне невиконання послуг/робіт у строк визначений п.1.3 договору та або одностороннього дострокового розірвання договору виконавцем, останній сплачує замовнику неустойку в розмірі 10000 дол США.

Аналізуючи вказані положення договору щодо відповідальності сторін суд приходить до наступного висновку .

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинний сплатити кредиторові у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, зокрема, в разі прострочення виконання. Із вказаної норми вбачається, що неустойка включає у себе такі поняття як "штраф" і "пеня", які таким чином є різновидами неустойки.

За умовами договору передбачено стягнення з виконавця як пені в розмірі 5181доларів США, так і неустойки в розмірі 10 000 доларів США за одне і те ж порушення умов договору, а саме невиконання умов договору у визначений п.1.3 строк.

Проте, застосовуючи логіко - лінгвістичне тлумачення вказаного положення чинного законодавства можна стверджувати, що разом (у сукупності) ці два заходи відповідальності застосовуватися за одне правопорушення не можуть, так як це суперечитиме ст. 61 Конституції України, за положеннями якої не допускається застосування за одне правопорушення до особи більше одного виду відповідальності.

Із змісту позову та долучених матеріалів вбачається, що договір між сторонами не розірвано, не припинено та такий є чинним, а підставою заявлення позову є порушення строків його виконання. При цьому, судом встановлено, що строк його виконання відповідачем дійсно порушений, оскільки акт приймання-передачі виконаних робіт як підтвердження його належного виконання у відповідності до умов договору суду не наданий.

Враховуючи невиконання відповідачем у визначений строк зобов`язань за договором про виконання робіт, з урахуванням положень ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача передбаченої п.5.3. договору пені за період 21.03.2024 року по 28.05.2024 року в розмірі 5181 доларів США.

Щодо стягнення неустойки перебаченої п. 5.5 договору то така є подвійним видом відповідальності за одне і те ж порушення строків виконання робіт, а відтак, відповідно до положень ст.61 Конституції України не може бути застосована.

Відповідно до положень ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ч. 1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , представник позивача надала договір про надання правової допомоги №29/04 від 29.04.2024 року, додаток до договору про надання правової допомоги №29/04 від 29.04.2024 року, квитнацію до прибуткового касового ордеру №19 від 29.04.2024 року, з якого вбачається перелік виконаних адвокатом робіт та згідно якого розмір судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи становить 15000 грн.

Таким чином, з врахуванням задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5119 ( п`ять тисяч сто дев`ятнадцять ) гривень 22 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача, слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 2098 (дві тисячі дев`яносто вісім ) гривень 31 копійок.

На підставі ст.ст. 526, 530,612, 625, 1046, 1047, 1048,1049, 1050, Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89,133,137, 141, 263-265,280 - 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (ЄДРПО НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) грошових коштів за договором про надання послуг від 01 вересня 2023 року в розмірі 5181 (п`ять тисяч сто вісімдесят один) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в користь ФОП ОСОБА_2 (ЄДРПО НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 2098 (дві тисячі дев`яносто вісім ) гривень 31 копійок та 5119 ( п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 22 копійки витрат на правову допомогу.

В решті вимог позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2024 року.

Головуюча