Справа № 171/2486/24
Номер провадження 2/184/1586/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Томаш В.І., за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А., розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Рубан Олексій Миколайович до Грушівської сільської ради Дніпропетровської області про визнання прав засновника фермерського господарства "ТЕРЕЩЕНКО І.І.", -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з цивільним позовом про визнання прав засновника фермерського господарства "ТЕРЕЩЕНКО І.І.", посилаючись на те, що 16.11.2005 року було проведено державну реєстрацію (створення) фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.» , засновником якого є ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем ОСОБА_2 є Позивач. В строк визначений чинним законодавством України Позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романченко Ю.В. за прийняттям спадщина, яка залишилася після ОСОБА_2 . 16.11.2023 року Приватним нотаріусом було видано Позивачу свідоцтво про право на спадщину, щодо земельної ділянки, яка залишилася, як спадщина, після смерті її чоловіка ОСОБА_2 . Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо прав засновника фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.», яке залишилося після ОСОБА_2 , Позивачу відмовлено, посилаючись на те, що відсутній сформований статутний капітал Господарства (Постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії). Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії позбавляє Позивача належним чином оформити право на спадкове майно та права, які увійшли до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Тому в зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати за Позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право засновника фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33557278).

Ухвалою суду від 23.10.2024 року прийнято до свого провадження справу, та зобов`язано приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романченко Ю.В. надати суду завірену належним чином копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Від представника позивача надійшла заява відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати без його участі та без участі позивача.

Від представника відповідача Грушівської сільської ради Дніпропетровської області надійшла заява згідно якої справу просять слухати без участі представника відповідача, проти заявлених вимог не заперечують.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 603909 та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.09.2024 року, підтверджується що 16.11.2005 року було проведено державну реєстрацію (створення) фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.» , засновником якого є ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Дніпропетровської області 23.02.2022 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, актовий запис № 18.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 01.07.1978, встановлено, що Позивач є дружиною ОСОБА_2 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.2023 року, підтверджується, що Позивач отримала у власність земельну ділянку, як спадкоємиця ОСОБА_2 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2023 р. встановлено, що приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романченко Ю.В., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я Позивача, після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , на права засновника фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.».

З матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 встановлено, що Позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романченко Ю.В., щодо прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , але їй було відмовлено у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на на майнові права засновника фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.», в зв`язку з відсутністю сформованого статутного капіталу.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1223, 1270 ЦК України).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-2 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону України «Про фермерське господарство»).

Згідно ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство», майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

Стаття 191 ЦК України визначає, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

В статуті Господарства не зазначено, яким чином розподіляється складений (статутний) капітал Господарства між засновником та його членами, відсутні частки кожного з них, проте Законом України «Про фермерське господарство» встановлено, що складений капітал фермерського господарства складається з його майна. Господарство не має складеного (статутного) капіталу, розподіленого на частки.

Згідно ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Оскільки права засновника фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.» є майновими правами, то в силу приписів ст.ст. 177, 178 ЦК України, вони входять до складу спадщини після смерті спадкодавця.

Згідно ст. 1219 ЦК України, майнові права засновника фермерського господарства не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а тому спадкуються на загальних підставах.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 43 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц вказала, що ефективним способом захисту прав спадкоємців засновника фермерського господарства, які не відмовилися від вступу до фермерського господарства, в якого немає сформованого статутного капіталу, є визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця прав засновника такого господарства.

Відповідач заперечень щодо визнання за Позивачем прав засновника фермерського господарства в порядку спадкування не мав. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, судом не встановлено.

Враховуючи викладене позивач, як спадкоємиця майна не відмовилася від вступу до цього господарства, як і їй не відмовлено у цьому, то визнання за Позивачем в порядку спадкування після смерті чоловіка прав засновника фермерського господарства « ОСОБА_3 » є ефективним способом захисту її прав, як спадкоємиці засновника, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1261-1265, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Рубан Олексій Миколайовича до Грушівської сільської ради Дніпропетровської області про визнання прав засновника фермерського господарства "ТЕРЕЩЕНКО І.І."- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право засновника фермерського господарства «ТЕРЕЩЕНКО І.І.» (ідентифікаційний код юридичної особи - 33557278 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 19.12.2024 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш