У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2024 р. Справа № 597/807/24

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Торська І.В. розглянувши в місті Заліщики заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ГУДМІТ» про забезпечення позову, яка подана до подання позової заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ГУДМІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 161 000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2024 року ТОВ «КОМПАНІЯ ГУДМІТ», звернулося до суду із заявою про забезпечення позову перед пред`явленням позову до суду, в якій просить:

вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , а саме: корпоративні права ОСОБА_1 у частці 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортнивний комплекс» «Городок», , місцезнаходження: 48673, Тернопільська область, Заліщицький район, с.Городок, вул.Незалежна, 38.

Розгляд та вирішення заяви здійснюється судом без повідомлення і виклику учасників відповідно до ст.153 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з поданою заявою та матеріалами справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову безпідставна і не може бути задоволена.

Згідно положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд також повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Пунктом 4 ст. 3 ЦК України свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, є засадою цивільного судочинства, в зв`язку з чим втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

Відповідно до заявлених позовних вимог, сторони уклали договір позики на суму 161000,00 грн. Відповідач зобов`язання з повернення позики не виконує.

З наданих позивачем до заяви про забезпечення позову документів, слідує, що ОСОБА_1 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спортивний комплекс`Городок» та має у частці 100 % статутного капіталу товариства, який становить 1000 грн.

Розмір позовних вимог, розмір статутного капіталу ОСОБА_1 в товаристві, на яку позивач просить накласти арешт, свідчить про те, що заява позивача про забезпечення позову спрямована не на забезпечення заявленого ним позову про стягнення заборгованості за договором позики, а на вирішення інших питань, пов`язаних із діяльністю товариства.

Враховуючи вищенаведене суддя дійшов висновку про безпідставність заяви та відмову у її задоволенні.

Керуючись ст.ст.149-153,247,259,353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ГУДМІТ», , м.Київ, вул.Воздвиженська, 42 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ТОРСЬКА