Провадження № 2/161/5195/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинській області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Вказує, що на випадок своєї смерті, ОСОБА_3 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла внукам їй та відповідачу.

Зазначає, що 03.12.2012 року вона звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

У зв`язку з чим, просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

До початку розгляду справи по суті представник позивача подала суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просила визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майна за заповітом, а саме: на частину вказаного житлового будинку. Просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.06.2012 р. (а.с. 15).

Згідно заповіту від 24.05.2002 року, посвідченого Гіркополонківською сільською радою Луцького району, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким усе належне їй майно вона заповіла внукам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 16).

Із витягу з погосподарської книги №11 вбачається , що житловий будинок загальною площею 79,6 м2, житловою 50,9 м, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Постановою приватного нотаріуса від 25.10.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Таким чином, з представлених в судове засідання письмових доказів, матеріалів спадкової справи, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, а тому вважається таким, що прийняв спадщину в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України. Про відмову від її прийняття у визначений законом строк не заявляв.

При цьому, інший спадкоємець ОСОБА_2 також подала заяву до нотаріальної контори, а в подальшому звернулась до суду із позовом та рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2024 року за нею визнано право власності на спадкове майно за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_3 а саме: на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. ).

А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 1222, 1235, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 18 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк