КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/4633/24 Головуючий у 1 інстанції: Ул`яновська О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу апеляційною скаргою адвоката Михалюк Катерини Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі

16 000 грн, щомісячно починаючи від дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позов обгрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 27.11.2015 року до 15.01.2024 року і у вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що сторони проживають окремо, спільні діти проживають разом з матір?ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає належну матеріальну допомогу.

Зазначала, що вона не має змоги самостійно забезпечувати дітей належним чином, оскільки діти потребують матеріальної допомоги, а саме: витрати на навчання, харчування, сезонний одяг, підтримання здоров`я, а також потребують духовного розвитку.

Крім того, ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, а тому йому необхідне спеціальне харчування, додаткове періодичне та санітарно курортне лікування, та визначений перелік ліків.

У свою чергу, відповідач є здоровою та працездатною особою, а також до розлучення фактично сплачував на утримання дітей зазначену суму, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання спільних малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі 16 000 грн., а саме, 9 000 грн. на утримання ОСОБА_3 та 7000 грн на утримання ОСОБА_4 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 липня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 05.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір по справі у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі адвоката Михалюк К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішення законної сили та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішення законної сили.

В обґрунтування скарги вказує, що рішення є необгрунтованим та таким що не грунтується на повному і всебічному з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також недосліджені судом доказів, які були надані суду.

Зазначає, що середній дохід відповідача у 2024 році за шість місяців становить

123 668,61 грн, що склала 20 611,43 грн. на місяць.

Судом не прийнято до уваги, що відповідач, виходячи зі своїх доходів та інтересів дітей просив суд задовольнити позов частково, а саме: призначити аліменти у розмірі 3 500 грн на утримання ОСОБА_3 та 3 500 грн на утримання ОСОБА_4 .

На думку сторони відповідача, вказана суму цілком забезпечуватиме гармонійний розвиток дітей та забезпечення усіх базових потреб.

Вважає, що тягар забезпечення дитини всім необхідним лежить на обох батьках. Коли батьки розлучаються, вони втрачають лише статус «чоловік/дружина», але статус «батько/мати» з ними залишається до тих пір, поки в них є спільні діти. Так само на обох залишається і обов`язок утримання та виховання дитини. Проте, оскаржуваним судовим рішенням «тягар» утримання дітей покладено повністю на батька.

Суд при визначенні розміру аліментів повинен керується принципом забезпечення дитині гідного рівня життя, з урахуванням фінансових можливостей обох батьків. У разі, коли батько чи мати мають стабільний дохід, 1/3 частини заробітку вважається достатньою для того, щоб забезпечити дитині належні умови життя, а також дозволити іншому батьку, що залишається з дитиною, виконувати свої зобов`язання щодо її утримання.

Вказує, що сімейне законодавство України передбачає, що обидва батьки мають однакові зобов`язання щодо утримання дитини, тому суди часто визначають розмір аліментів на основі справедливого розподілу витрат між батьками з урахуванням доходів кожного з них.

Поряд з цим, позивачка у позовній заяві не обґрунтувала розмір аліментів, які просить стягнути з відповідача. Також, позивачкою не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 16 000 грн щомісячно на обох дітей, зокрема, не зазначила доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тобто, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме: положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, без додаткового судового рішення. Таким чином, через досить незначний час відповідач може залишитись взагалі без коштів.

Вказує, що в даному випадку середній дохід відповідача становить 20 611,43 грн на місяць, якщо з нього будуть вираховуватись аліменти у розмірі 16 000 гривень, то на потреби відповідача залишиться приблизно 4 400 гривень на місяць, а якщо врахувати той факт, що кожен місяць державний виконавець буде проводити індексацію аліментів, то відповідачу залишиться ще менша сума на проживання, що ставить відповідача в край скрутне становище і позбавляє його права на достатній рівень життя.

В даному випадку позивачка не довела заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Також, в резолютивній частині оскаржуваного рішення судом вирішено, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку апелянта суперечить ч.2 ст.182 СК України. Отже, суд не визначився з розміром аліментів.

Таким чином, в даному випадку судом винесено несправедливе, необгрунтоване та дискримінаційне рішення, яке підлягає скасуванню.

ОСОБА_2 подала до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року у справі №759/4633/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі без змін, а скаргу без задоволення.

Вважає, що відповідач не мав намірів позбавляти власних дітей його матеріальної підтримки, він з ними спілкується та позивач йому в цьому не чинить перешкод, а просто попав під вплив свого представника, яка просто вважає справою власного принципу спробувати виграти цю за її розумінням юридичну війну.

Позивачем дуже ретельно було підготовлено розрахунок витрат на утримання дітей. відповідач у свою чергу жодного разу не зазначив суду, що позивачем він наданий з перебільшенням, вигаданий або взагалі недостовірний.

Навіть зараз відповідачем добровільно сплачується відвідування ОСОБА_5 гуртка робототехніки (вартість 1 500 грн) та за відвідування малювання ОСОБА_4 (2 250 грн) щомісячно.

Отже, відповідно до положення статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

Матеріалами справи є позовна заява, в якій позивач чітко зазначає, що апелянт добровільно сплачував суму аліментів у розмірі такому ж, який на теперішній час просить стягнути позивач на утримання двох дітей в розмірі 16 000 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В позові також зазначено, що спільні діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Діти потребують матеріальної допомоги, а саме: витрати на навчання, харчування, сезонний одяг, підтримання здоров`я, а також потребують духовного розвитку.

В судовому засіданні апелянт не заперечував, що він є здоровою та працездатною особою, до розлучення сплачував на утримання дітей зазначену в позовній заяві суму - 16 000 грн.

Суд дав оцінку і довідці з місця роботи апелянта, в якій зазначено, що він працює на посаді службовця у ТОВ «Виробничо-комерційній фірмі «СОТИ» і від 01.03.2024 року до 31.08.2024 року його заробітна плата становила 123 688,61 грн. Тобто за 5 місяців середній заробіток апелянта становить 24 733,70 грн. Його розмір заробітної плати достатній для надання матеріальної допомоги його дітям.

Крім того, вважає, що судом вірно дана оцінка тим обставинам, що одна дитина є інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.19). Також, згідно виписки із медичної картки стаціонарно хворого №2454 від 27.12.2023 року дитина має діагноз МКХХ - Q 43,8 Природжена вада розвитку товстого кишечника, а тому дитина потребує спеціального додаткового харчування і періодичного санаторно-курортного лікування. Дитині також визначений необхідний перелік ліків, які вона повинна приймати постійно.

Крім того, так як навчання в дітей до 12:00, а позивач працює в офісі і не має можливості перервати роботу, забирати дітей та бути з ними після школи, потрібно було вирішити питання хто наглядатиме за ними в позашкільний час.

В минулому навчальному році діти ходили на групу продовженого дня в приватний навчальний заклад «Клуб ефективних підлітків» за адресою: вул. Б.Хмельницького, будинок №9в. Вартість перебування дітей там складала по 400грн. з дитини, тобто 16 800 грн. на місяць за обох дітей з розрахунку, якщо в місяці 21 робочий день. Але вони періодично хворіють ОРЗ і потрібно було шукати окрему людину, хто б міг побути з ними в той період коли відвідувати дитячі колективи їм недозволено. А це додаткові витрати. Тому позивачка вирішила в цьому навчальному році звернутись до няні. Діти знайомі з нею від січня 2024 року. Оплата її послуг коштує 15 000 грн. в місяць. В однієї дитини - ОСОБА_4 в школі немає групи продовженого дня і їй лише 8 років, тому лишати її після школи без нагляду дорослих, тим більше в умовах воєнного стану, неприпустимо.

Дитині - Володі 6 років. В нього є група продовженого дня, але його діагноз поширюється і на нервову систему також. Ще в садочку йому було складно комунікувати з однолітками, тому вирішено, що домашня атмосфера буде більш сприятлива для нього в такому ранньому віці. А в кінці жовтня його вчителька ОСОБА_7 сама порадила звернути увагу на поведінку сина. Зараз потрібно провести діагностику на аутичний спектр, адже точний діагноз може поставити лише прикомплексній діагностиці. Такі послуги коштують від 3 600,00 грн. https://neuroflex.ua/prices/, від 2 850 грн. https://dobrobut.com/ua/services-packages/c-kompleksnaa-diagnostika-rasstrojstv- autisticeskogo-spektra-po-metodike-ados-2-4, 3300 грн. https://dvclinic.com.ua/uk/programs/paket- %e2%84%969-diagnostyka-autyzmu/.

Витрати позивача від вересня до 14 листопада 2024 року:

Дитина ОСОБА_4 займається танцями і вартість навчання становить - 1 500 грн в місяць.

Крім того, вона вивчає іноземну мову (англійську) і вартість навчання становить -

1 600 грн. в місяць (+ 350 грн. у вересні додатково за підручники).

Організаційні витрати на 2-х дітей у школі - 2 980 грн. (за вересень)

Одяг та взуття дітям - 15 608 грн. (за період від вересня до листопада)

Витрати на лікування - 12 524 грн.

Логопед дитині Володі - 700 грн. (2 заняття)

Про всі вищезазначені витрати на дітей відомо апелянту.

Саме тому суд мотивовано посилається на Європейський суд з прав людини і вказує, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.2.2010).

Саме тому суд зазначив в рішенні, що матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе і членів своєї сім`ї. Тому суд прийняв до уваги витрати апелянта по сплаті комунальних та інших платежів, що спростовує доводи апелянта в його апеляційній скарзі, що нібито суд не врахував саме ці обставини.

Суд також зазначав, що не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Судом правильно зазначено, що відповідно до положень от.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 4) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 5) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом правильно вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж: 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатнього заробітку (доходу).

Вважає, що дане судове рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах, встановивши, що малолітні діти проживають разом із матір`ю, а батько недостатньо приймає участь в утриманні дітей і не надає належної матеріальної допомоги, суд правильно прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання обох дітей в сумі 16 000 грн.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в редакції, яка діяла на день призначення справи до розгляду).

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, а також стан здоров`я дітей, розмір заробітної плати відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення, встановлено наявність підстав для задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей щомісячно у розмірі 9 000 грн на утримання ОСОБА_3 та

7 000 грн на утримання ОСОБА_4 і до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дати пред`явлення позову, та вважав, що такий розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

15.01.2024 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2454 від 27.12.2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: MKXX-Q43.8 Природжена вада розвитку товстого ктшечника.

Відповідно до довідки №СОТ00000018 від 05.09.2024 ОСОБА_1 працює в ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «СОТИ» від 22.11.2023 року на посаді службовця на складі (комірник) та його дохід за період від 01.03.2024 до 31.08.2024 становить 123668 грн 61 коп.

30.11.2023 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійшли згоди, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 будуть фактично проживати за двома адресами, а саме: за адресою батька - АДРЕСА_1 та за адресою матері: АДРЕСА_2 , період та строки проживання дітей за певною адресою буде вирішуватися батьками між собою в усній формі, що підтверджується нотаріально засвідченою приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Мізірної Я.В. заявою, яка зареєстрована в реєстрі №44304431.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, оскільки відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано.

Згідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Приписами ст.141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Крім цього, судом роз`яснено, шо відповідно до ч1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також зазначено, що позивачка не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст.192 СК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, а також стан здоров`я дітей, розмір заробітної плати відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей щомісячно у розмірі 9 000 грн на утримання ОСОБА_3 та 7000 грн на утримання ОСОБА_4 і до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дати пред`явлення позову. Суд вважав, що такий розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розмір аліментів, який підлягає стягненню за рішенням суду складає 16 000 грн. (9 000 грн+7 000 грн).

Згідно довідки, долученої до матеріалів справи, від 05.09.2021 №СОТ00000018, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Соти» від 22.11.2023 року, займає посаду Службовець на складі (комірник) і за період від 01.03.2024 року до 31.08.2024 року його дохід склав 152 598 грн 53 коп.

В середньому місячна його зарплата становить 20 000 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції поклав значний тягар на платника аліментів, його розмір є значно завищеним, а тому підлягає звеншенню.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при наявності у відповідача заробітної плати в середньому 20 000 грн на місяць, стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 16 000 грн. щомісячно призведе до того, що на задоволення своїх потреб у відповідача залишатиметься в середньому 4 000 грн, що призведе до надмірного обтяження відповідача, як платника аліментів.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про неповноту дослідження судом першої інстанції доказів при визначенні розміру аліментів на утримання дитини є обґрунтованими.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку, оцінивши доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача та про наявність підстав для зміни рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі з 16 000 грн до 12 000 грн,однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6 000 грн та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі

6 000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Михалюк Катерини Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 9 000 грн до 6 000 грн та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 7 000 грн до 6 000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 01 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: