Справа № 604/791/24
Провадження № 2/604/288/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів, -

у с т а н о в и в:

30 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дембіцький О.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів.

В обґрунтування позову вказано, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду від 18.10.2013 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.10.2013 до досягнення дитиною повноліття.

27.02.2022 ОСОБА_1 був призваний по мобілізації на військову службу в ЗСУ та 14.05.2022 отримав мінно-вибухову травму тяжкого ступеня важкості.

21.06.2022 змінився сімейний стан ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка - ОСОБА_4 . Дружина на даний час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, дружина позивача має двох дітей від попереднього шлюбу.

Таким чином, погіршився стан здоров`я позивача, змінився його сімейний стан, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, дружина та пасинок, який продовжує навчання, а тому, на думку позивача, розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню в порядку ст. 192 СК України.

Враховуючи викладене, позивач просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18.10.2013 у справі №604/1562/13-ц, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та стягувати в подальшому в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду.

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі.

10 липня 2024 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів. Зустрічний позов обґрунтований тим, що майновий стан ОСОБА_1 значно змінився в сторону збільшення доходів, натомість матеріальний стан позивачки за зустрічним позовом погіршився в порівнянні з матеріальним станом у 2013, коли було ухвалено рішення суду про стягнення аліментів.

Крім того, позивач за зустрічним позовом не визнає первісний позов. Зі сторони первісного позивача мало місце систематичне невиконання рішення суду від 18.10.2013 про стягнення аліментів, заборгованість досягала 56110,71 грн. ОСОБА_1 будучи власником земельних ділянок отримує додаткові доходи у вигляді річної орендної плати (договори оренди укладено після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів). Сам по собі факт створення нової родини і народження дитини у платника аліментів, на думку позивачки за зустрічним позовом, не є обов`язковою підставою для зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18.10.2013 у справі №604/1562/13-ц, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та стягувати в подальшому в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.07.2024.

Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів.

ОСОБА_1 подав відзив на зустрічний позов, вважає, що вимога позивачки ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів до 1/2 частки заробітку (доходів) щомісячно є необґрунтованою та безпідставною. Із наданих позивачкою доказів про її доходи вбачається, що її матеріальний стан в порівнянні з 2013 роком значно покращився, оскільки з 2014 по 2023 роки вона отримувала компенсаційні виплати по догляду за особою, яка досягла 80-річнрого віку, розмір яких складав 4-16 грн щомісячно, а згідно наданих нею доказів про доходи за період грудень 2023 липень 2024 ОСОБА_2 отримала 20408,16 грн соціальної допомоги як малозабезпечена. Протягом більше десяти років ОСОБА_2 не працювала, за виключенням 4 днів (23.10.2023-27.10.2023), а тому кошти на утримання сина вона не надавала.

Твердження позивачки за зустрічним позовом щодо погіршення матеріального становища дитини повністю спростовується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким розмір аліментів становить близько 17000-20000грн щомісячно, що значно перевищує рекомендований розмір аліментів та середню заробітну плату в Тернопільській області.

Також не відповідає дійсності твердження позивачки ОСОБА_2 щодо систематичного невиконання відповідачем ОСОБА_1 рішення суду про стягнення аліментів. Неточність в обчисленні заборгованості зі сплати аліментів могла виникнути у зв`язку з реорганізацією виконавчої служби, через що не було враховано квитанції про сплату аліментів за період 2019-2022 роки.

Відповідач за зустрічним позовом категорично заперечує щодо твердження ОСОБА_2 , що зміна сімейного стану та народження ще однієї дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів на ОСОБА_3 , оскільки істотними обставинами, які впливають на розмір аліментів, є погіршення стану здоров`я платника аліментів, зміна його сімейного стану та наявність утриманців, що в сукупності є достатніми підставами для зміни розміру аліментів, встановленого раніше рішенням суду, відповідно до вимог ст. 192 СК України.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, яка зводиться до незгоди позивачки з діями представника відповідача адвоката Дембіцького О.В. щодо строків направлення їй відзиву на позов.

Ухвалою суду від 10.10.2024 за клопотанням представника ОСОБА_2 адвоката Лозюка С.Ф. витребувано докази.

Ухвалою суду від 14.11.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Дембіцький О.В. первісний позов підтримав з підстав, що у ньому зазначені; зустрічний позов не визнав, дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Представник ОСОБА_2 адвокат Лозюк С.Ф. первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити повністю.

Суд, заслухавши учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, встановлені судом

Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2013 року, справа № 604/1526/13-ц, з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.10.2013 до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з позовом позивач за первісним позовом ОСОБА_1 посилається як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів погіршення стану його здоров`я, зміну його сімейного стану, перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружини та пасинка, який продовжує навчання.

Згідно з довідкою про доходи, виданій ОСОБА_1 25.01.2024 №52/224/1 військовою частиною НОМЕР_1 , за період липень 2022 року грудень 2023 року його дохід склав 1088960,30 грн, із них сплачені аліменти 255592,04 грн.

Згідно з випискою №2200 від 19.10.2022, ОСОБА_1 14.05.2022 під час бойових дій отримав мінно-вибухову травму, пройшов курс лікування, направлений на ВЛК м.Тернопіль.

20.09.2022 проведено медичний огляд ВЛК КНП «ТОКЛ» ТОР, яким встановлено, що травма пов`язана з проходженням військової служби, травма тяжкого ступеня важкості (довідка №754/6 від 20.09.2022).

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого №1065 В в/ч НОМЕР_2 від 23.05.2023 пройшов курс лікування, діагноз: післятравматична контрактура лівого колінного суглобу.

21 червня 2022 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (актовий запис №62 від 21.06.2022).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Актом обстеження факту проживання від 22.01.2024 встановлено, що ОСОБА_8 проживає разом із ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області боржника ОСОБА_1 у ВП №40492993, станом на 09.08.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, існує переплата в розмірі 13592,11грн.

Адвокатом Дембіцьким О.В. долучено відповідь на адвокатський запит, згідно з якою солдат ОСОБА_1 проходить військову службу; у період з 01.08.2024 по 08.08.2024 та з 18.08.2024 по 30.09.2024 виконував бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно з довідкою №1740 від 23.09.2024, виданою відділом соціального забезпечення №5 УСЗН Тернопільської РДА Фармагей О.Ю., про те, що вона перебуває на обліку як одержувач щомісячної державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 , 22.04.2024 з 01.05.2024 по 30.04.2027, та допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях з 01.06.2024 по 30.09.2024, жодних інших видів допомог не одержує.

Позивачкою за зустрічним позовом надано суду наступні докази:

Згідно з довідкою про доходи №14/04-1/704 від 05 липня 2024 року та №976 від 05.07.2024, виданою Солодкій О.Р. Підволочиським управлінням Тернопільської філії Тернопільського обласного центру зайнятості, за період з 17.07.2023 по 30.06.2024 її дохід склав 0,00грн; з 01.12.2023 до 31.07.2024 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям усього у розмірі 20408,16 грн.

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів ВДВС Підволочиського РУЮ, Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області боржника ОСОБА_1 , станом на 06.11.2015 існувала заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 18278,59 грн; станом на 05.12.2017 заборгованість в розмірі 42768,37 грн; станом на червень 2024 року 5610,71 грн.

Позивачкою за зустрічним позовом також надано докази про стан здоров`я дитини, а саме: ОСОБА_6 перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом перелом латеральної кісточки (основний), а також докази про проходження ОСОБА_6 навчання у Західноукраїнському національному університеті на 1 курсі денної форми навчання, умови навчання контракт, початок навчання 01.09.2024, завершення 30.06.2028, вартість навчання 36000 грн за один навчальний рік.

На виконання ухвали суду про витребування доказів ГУ ДПС у Тернопільській області надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 2013 по ІІ квартал 2024 включно.

Застосовані судом норми права

Відповідно до статті 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі N 565/2071/19 (провадження N 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі N 715/2073/20 (провадження N 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: "Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану".

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів наполягав на тому, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів погіршився стан його здоров`я, змінився його сімейний стан, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, дружина та пасинок, який продовжує навчання.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 14.05.2022 під час бойових дій отримав мінно-вибухову травму, періодично проходить лікування, в червні 2022 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народилася дочка.

Разом з тим, з інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 2013 по ІІ квартал 2024 включно, вбачається, що доходи позивача за первісним позовом значно збільшилися в порівнянні з доходами, які він отримував на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (з 4500 гривень за 4 квартал 2013 року до 46870,39 за червень 2024 року).

Також, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів ОСОБА_1 у 26.12.2015 та 20.11.2019 передав в оренду належні йому земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0185 та :01:002:0088, та отримує орендну плату.

Доказів перебування на його утриманні дітей дружини від попереднього шлюбу суду не надано.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі N 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про те, що з моменту ухвалення рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2013 року у справі N 604/1526/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я, змінився сімейний стан. Разом з тим, значно (більше ніж в 20 разів) збільшився майновий стан, а стан здоров`я дозволяє й надалі проходити військову службу. А тому суд приходить до переконання, що позивач за первісним позовом спроможний виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, та цей розмір не підлягає зменшенню, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволенню не підлягає.

ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів наполягала на тому, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, у неї, як у одержувача аліментів значно погіршилося її матеріальне становище, а у платника аліментів, відповідача по справі, - значно покращилося.

Так, відповідно до наданих ОСОБА_2 довідок про доходи №14/04-1/704 від 05 липня 2024 року та №976 від 05.07.2024, за період з 17.07.2023 по 30.06.2024 її дохід склав 0,00грн; з 01.12.2023 до 31.07.2024 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям усього у розмірі 20408,16 грн.

Однак, як встановлено судом, станом на день винесення рішення суду про стягнення аліментів (18.10.2013) у ОСОБА_2 також були відсутні доходи. Вказане свідчить про відсутність суттєвих змін в матеріальному становищі ОСОБА_2 .

Крім того, суд зазначає, що фактичний розмір стягуваних аліментів є достатнім для належного утримання ОСОБА_12 .

Доводи позивачки за зустрічним позовом про те, що розмір аліментів необхідно збільшити, оскільки нею понесені витрати на лікування дитини та на навчання у ВНЗ, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі виплати, здійснені позивачкою є додатковими витратами, які зумовлені особливими обставинами, а тому не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Таким чином, суду не доведено зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я ні отримувача аліментів, ні дитини.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,89,141,263-265,279 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

В первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів відмовити повністю.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2024 року.

Суддя В.М. Сіянко