Справа № 484/3829/24
Провадження № 2/484/1303/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі : головуючого судді Мельничука О.В.,

за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17 квітня 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та відповідачкою укладений Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №91.

Відповідно до п. 5 вказаного договору загальний розмір кредиту становить 7050,00грн. Згідно з п. 4.3 договору відповідачка зобов`язана погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього договору.

Згідно з п.п.8 розділу 5 та 9 договору заборгованість має бути сплачена до 16 травня 2020 року.

Відповідно до розділу 5 договору базова процентна ставка становить 1,00% в день, процентна ставка за кожен день у разі прострочення 2,50% в день.

17.04.2020 на виконання умов договору позивачем було передано відповідачці грошові кошти у розмірі 7050,00 грн, що підтверджується актом про видачу грошових коштів.

Проте відповідачка не виконала свої зобов`язання та не повернула кошти в порядку та в строки, встановленні договором, у результаті чого, станом на час подання позову утворилась заборгованість в розмірі 37139,42грн, з яких: тіло кредиту - 7050,00грн; проценти 2115,00грн, інфляційне збільшення - 1536,92грн (за період 17.05.2020 - 23.02.2022 р.); проценти поза межами строку дії договору 26437,50 грн (за період 17.05.2020 -13.10.2020) .

Ухвалою від 08.08.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті.

07.10.2024 до суду надійшов відзив, в якому відповідачка позов не визнала повністю, вказуючи, що вона не погоджується з розрахунком заборгованості.

Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов.

Відповідачка надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та відмовити в задоволенні справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 17.04.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладений Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №91 (далі - Договір), відповідно до умов якого, остання отримала кредитні кошти в розмірі 7050,00 грн, з базовою процентною ставкою 1, 00% в день.

Згідно з п. 4.3. вказаного договору відповідачка зобов`язалася погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділі 5 цього Договору.

Відповідно до п.п.8 розділу 5 та 9 договору заборгованість має бути сплачена до 16.05.2020.

Згідно п.п.13 розділу 5 договору процентна ставка у разі користування кредитом поза межами строку дії договору становить 2, 50% в день. Сторони погодили, що у випадку користування кредитом після дати погашення кредиту застосовується розмір процентної ставки, визначений у п.п. 12 п.5 договору. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування кредитом поза межами дії договору, маються на увазі проценти в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно розрахунку ТОВ «КФ.ЮА» заборгованість відповідачки за договором становить 37139,42грн, з яких: тіло кредиту - 7050,00грн; проценти 2115,00грн, інфляційне збільшення - 1536,92грн (за період 17.05.2020 - 23.02.2022 р.); проценти поза межами строку дії договору 26437,50 грн (за період 17.05.2020 -13.10.2020).

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.5 Договору сторони погодили та встановили розмір процентів поза межами строку кредитування відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 2, 50 % в день.

У відзиві відповідачка зазначила, що позовні вимоги є нікчемними, розмір процентів поза межами строку кредитування розраховані не у відповідності ч.2 ст. 625 ЦК України. Зустрічних позовних вимоги вона не заявляла.

Відповідно до акту про видачу грошових коштів відповідачка отримала 17.04.2020 року від позивача 7050грн згідно з умовами вказаного вище Договору.

Згідно з п.9 Договору сторони обумовили проценти за користування кредитом в сумі 2115грн.

Докази повернення суми кредиту та процентів за його користування відповідачкою не надані.

У позовні заяві позивач просить стягнути з відповідачки інфляційне збільшення за період з 17.05.2020 по 23.22.2022 в розмірі 1536,92грн. за вказаний період враховуючи Щомісячні індекси інфляції (100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60%) сукупний індекс інфляції становить 116,769%. Інфляційне збільшення за вказаний період становить 1536,92 грн ((7050грн+2115грн)х116,769%:100%-9165грн).

Отже позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У пункті 30 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 викладено правовий висновок про те, що системний аналіз частини 2 статті 536, частини 2 статті 625 та статті 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини 2 статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 виклала детальні правові висновки щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України та щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Особливо Велика Палата Верховного Суду звернула й увагу на правову природу процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, зазначаючи, що вони мають виключно компенсаторний характер і: «… підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, … за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом».

Пунктом 5 Договору передбачено плату за користування кредитом у виді процентної ставки 2,5% за кожен день від суми отриманого кредиту, а не від простроченої суми, як передбачено частиною 2 статті 625 ЦК. Тому ці 2,5% від суми отриманого кредиту за кожен день прострочення не можна розцінювати як встановлений договором розмір процентів за частиною 2 статті 625 ЦК України, а відтак вимоги про стягнення відсотків у розмірі 26437,50грн задоволенню не підлягають.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 872,53грн.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 82, 259, 263, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" заборгованість за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту «91 від 17.04.2020 за тілом кредиту в сумі 7050 грн, за процентами 2115грн, інфляційне збільшення 1536,92грн, всього 10701 (десять тисяч сімсот одну)грн. 92 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" витрати по сплаті судового збору в сумі 872 (вісімсот сімдесят дві)грн 53 коп.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА", адреса місцезнаходження: вул. Сергієнка Івана,18, м. Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. Мельничук