ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/2288/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року в складі судді Невеніцина Є.В. у справі № 638/16587/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 25 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 470396195. За умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит, а останній зобов`язався вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором. Відповідно до договору факторингу № 28/1118/01 від 28 листопада 2018 року, реєстру боржників № 109 від 24 листопада 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 470396195.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 жовтня 2023 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33 545,80 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 21545,80 грн. сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у вказаному розмірі, а також 2684 грн судового збору.

24 січня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Юсан Інна Олександрівна подала відзив на позов, в якому просила рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження укладання кредитного договору, перерахування відповідачу коштів за кредитним договором та користування ними. Позивачем не доведено факту відступлення права вимоги, не надано реєстру прав вимоги, які перейшли від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Посилається на те, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише щодо дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Зазначає, що кредитний договір № 470396195 між відповідачем та первісним кредитором був укладений 25 вересня 2020 року, тобто після укладення договору факторингу між первісним кредитором та попереднім кредитором, тобто, клієнт відступив право грошової вимоги фактора за кредитом, якого на момент вчинення правочину не існувало. Крім того, зауважив, що продаж неіснуючого права вимоги не породжує правових наслідків. Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати за договорами факторингу, а відтак і переходу права грошової вимоги за кредитними договорами.

05 лютого 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Кузьменко О.Ю., в яких останній підтримував позовні вимоги.

Відповідь на відзив мотивовано тим, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто відповідач самостійно визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Щодо переходу майбутнього права вимоги, звернув увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення договору факторингу. Зазначив, що після отримання відзиву на позовну заяву позивач звернувся до первісного кредитора із запитами про надання додаткових доказів для надання вичерпної інформації по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у розмірі 33545 грн 80 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп. Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

29 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Юсан І.О. на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована доводами, які є аналогічними тим, що викладені в відзиві на позовну заяву. Крім того, зауважила, що доводи суду першої інстанції щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.

29 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилалось на те, що судом повне та всебічно перевірені обставини у справі та ухвалене законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги викладених судом висновків не спростовують.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 470396195 відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати у власність позичальнику грошові кошти в розмірі та на умовах зазначених в договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користування (а.с.4-5).

Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 5000,00 грн строком на 27 днів зі сплатою 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами договору передбачено право сторін на продовження дії договору та зміну процентної ставки шляхом укладення додаткових угод.

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Вказаний договір кредитної лінії був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV369UE, відправленим 25 вересня 2020 року 16:05:52, введений 25 вересня 2020 року 16:06:24 (а.с.5 зворот).

26 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, відповідно до якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 600,00 грн з 26 вересня 2020 року на строк дії договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року (надалі «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані в кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Сторони домовилися викласти Графік розрахунків (Додаток №1 до Договору) в новій редакції (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди) та відобразити у Графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену п.1 Додаткової угоди. Всі інші умови договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними і Сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх виконання (а.с.6).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 145,71% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 8160, 20 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 45,71% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2560,20 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 5600 грн (у грошовому вираженні) (а.с.6 зворот).

26 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 850,00 грн (а.с.7).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 145,51% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 9385,90 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 45,51% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2935,90 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 6450 грн (у грошовому вираженні) (а.с.7 зворот).

26 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 600,00 грн (а.с.8).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 145,40% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 10251,10 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 45,40% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3201,10 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 7050 грн (у грошовому вираженні) (а.с.8 зворот).

26 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 1250,00 грн (а.с.9).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 145,22% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 12053, 60 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 45,22% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3753,60 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 8300 грн (у грошовому вираженні) (а.с.9 зворот).

27 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 700,00 грн (а.с.10).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 145,01% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 13051,10 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 45,01% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4051,10 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 9000 грн (у грошовому вираженні) (а.с.10 зворот).

27 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 850,00 грн (а.с.11).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 144,79% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 14262,35 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 44,79% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4412,35 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 9850 грн (у грошовому вираженні) (а.с.11 зворот).

28 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 300,00 грн (а.с.12).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 144,67% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 14684,75 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 44,67% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4534,75 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 10150 грн (у грошовому вираженні) (а.с.12 зворот).

29 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 900,00 грн (а.с.13).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 144,22% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 15936,65 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 44,22 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4886,65 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 11050 грн (у грошовому вираженні) (а.с.13 зворот).

01 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року, якою збільшено суму кредиту на суму 950,00 грн (а.с.14).

Відповідно до графіків розрахунків, сукупна вартість кредиту складає 143,54% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 17225,80 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 43,54 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 5225,80 грн (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 12000,00 грн (у грошовому вираженні) (а.с.14 зворот).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 470396195 від 25 вересня 2020 року та додаткових угод від 26 вересня 2020 року, 27 вересня 2020 року, 28 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 01 жовтня 2020 року, й здійснило переказ грошових коштів у загальному розмірі 12000,00 грн (шляхом здійснення переказів на рахунок відповідача по 5000,00 грн; 600,00 грн; 850,00 грн; 600,00 грн; 1250,00 грн; 700,00 грн; 850 грн, 300 грн; 900,00 грн; 950 грн), що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень від 25 вересня 2020 року, 26 вересня 2020 року, 28 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 01 жовтня 2020 року у яких призначенням платежу зазначено: переказ коштів згідно договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , отримувачем яких вказаний саме ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 (а.с.71-80).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до пункту 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Додатковою угодою від 31 грудня 2020 року за № 26 договір факторингу № 28/1118-01 викладений у новій редакції (а.с.15-19).

Відповідно до пункту 4.1. договору факторингу № 28/1118/-01 у новій редакції визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с.15 зворот).

Відповідно до Реєстру боржників № 109 від 24 листопада 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 470396195 від 25 вересня 2020 року в сумі 23957,80 грн, з яких: 12000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 11957,80 грн - заборгованість за відсотками (а.с.65).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.18-20).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 жовтня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 470396195 від 25 вересня 2020 року в сумі 33545,80 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21545,80 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.20).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.20а), ОСОБА_1 не сплачувались в установлений договором строк кошти на погашення кредиту, чим порушено умови укладеного ним договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором № 470396195 від 25 вересня 2020 року за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року в сумі 33545,80 грн з яких: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21545,8 грн - сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач у встановлений договором строк не сплатив суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, зазначені суми підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № 470396195 від 25 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписав його одноразовим ідентифікатором MNV369UE, відправленим 25 вересня 2020 року о 16:05:52, введеним 25 вересня 2020 року о 16:06:24 , тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, провадження №61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, провадження №61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, провадження №61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20, провадження №61-2902св21.

Договір містить податковий номер ОСОБА_1 , паспортні дані, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. Саме цей РНОКПП він зазначав у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, тобто він є актуальним та дійсно йому належать.

Доказів того, що банківська картка з номером 4731-21ХХ-ХХХХ-9129, зазначеним у платіжних дорученнях від 25 вересня 2020 року, 26 вересня 2020 року, 27 вересня 2020 року, 28 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 01 жовтня 2020 року йому не належить, та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, ОСОБА_1 на спростування отримання кредитних коштів не надано.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Порядок нарахування процентів за договором, що підтверджується розрахунками, також відповідає його умовам, зокрема щодо періоду нарахування та процентних ставок, що застосовуються в межах дисконтного періоду (1,15% від суми кредиту на день) та після його закінчення (2,30% від суми кредиту на день).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаним кредитним договором, з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року до нього укладено додаткову угоду.

25 вересня 2020 року, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 договір № 470396195, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000,00 грн.

У подальшому 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Отже, кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено 25 вересня 2020 року, тобто більш ніж через два роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Право вимоги до ОСОБА_1 вказано лише у витягу з реєстру прав вимоги №109 від 24 листопада 2020 року та не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

З копії додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, а право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Однак, майбутня вимога на момент укладення договору мала б бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року та додаткової угоди до нього від 31 грудня 2020 року не існувало та сторони не могли передбачити, що 25 вересня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено кредитний договір з ОСОБА_1 .

Лише 21 жовтня 2022 року на підставі договору факторингу від 20 жовтня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передало фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 в даний пакет не могло входити.

Таким чином, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 470396195, оскільки кредитний договір був укладений 25 вересня 2020 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору, з огляду на що право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» також не перейшло.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року та 20 жовтня 2022 року.

Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 25 вересня 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , а тому дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором № 470396195 в сумі 33545,80 грн.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що в зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», то судові витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, слід залишити за позивачем.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн (а.с.108, 120)

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

ПО С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати, понесені в зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, залишити за позивачем.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина