Постанова

Іменем України

20 грудня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/18801/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф.,

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 28 жовтня 2024 року

в складі судді Мазура Ю. Ю.

у цивільній справі №752/4368/24 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Арсенал Страхування»

до ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів в порядку суборгації

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», Товариство) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 70 000 грн, виплаченого, потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) особі.

Позов обґрунтовано тим, що 14 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування транспортного засобу №2422/20-Т/ЗП1, предметом якого є страхування транспортного засобу «AUDI A3», державний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, Товариство взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

31 березня 2021 року в м. Києві на перехресті вул. Грінченка та вул. Кіровоградської сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDIA3», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «OPELINSIGNIA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/8846/21ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850, 00 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури № від 05.04.2021 вартість відновлювального ремонту склала 198 500,00 грн. Зазначив, що позивач перерахував 198 500,00 грн на СТО ДП «Ауді Центр Віпос», яке здійснювало відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «AUDI A3».

А у зв`язку з тим, що транспортний засіб «OPEL INSIGNIA», д.н.з. НОМЕР_1 ,яким на момент ДТП керував ОСОБА_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, останнє відшкодувало частину завданої шкоди у розмірі 128 500,00 грн (130 000,00 грн - ліміт за полісом - 1 500,00 грн - франшиза). Після цього Товариство звернулося до відповідача із претензією про відшкодування різниці між завданою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 70 000,00 грн (198 500 грн - 128 500,00 грн). Однак відповідач так і не сплатив на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»70 000,00 грн, а тому подано даний позов.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року позов задоволено у повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що позивачем доведено обставини набуття права вимоги, до винної в ДТП особи, на виплачені замість нього грошові кошти на у розмірі 70 000,00 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, у якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.10.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4. Аргументи учасників справи

4.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції порушив права на захист ОСОБА_1 , адже суд безпідставно залишив без задоволення заяву про ознайомлення із матеріалами справи в електронному вигляді, яку він подав до місцевого суду завчасно, ще 15.10.2024. Додав, що суд розглянув справу у порядку спрощеного провадження, без виклику його в судове засідання, що порушило його право на захист. Крім того зазначив, що у рішенні суду є суперечності, адже в мотивувальній частині суду зазначено суму 29 888,80 грн, а у резолютивній 70 000,00 грн.

Зазначав, що суд не перевірив відповідність заявленої до стягнення суми фактичним витратам позивача. В іншому доводи зводяться до недоведеності факту виплати за відновлювальний ремонт автомобіля, а рахунок-фактура не може свідчити про таку виплату.

Додав, що позивач приховав від суду, що досудове врегулювання у цій справі відбувалось, адже він направив лист відповідь на претензію, у якій витребував акт виконаних робіт, однак документ, який він отримав, не був належним чином завірений, а тому він не міг виконати вимоги претензії у досудовому порядку.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справу у суду першої інстанції.

02 грудня 2024 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

6. Відомості щодо повідомлення учасників справи

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 28.10.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет Бабенка О. А. в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 102-103). Крім того, Київським апеляційним судом внесено дані РНОКПП ОСОБА_1 до картки про особу у даній судовій справі в АСДС та надано доступ до відомостей щодо розгляду вказаної судової справи в електронному кабінеті електронного суду (а. с. 100-101).

Позивач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду від 28.10.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 102, 104).

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів дослідила матеріали справи, заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

8. Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 14.09.2020 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір страхування наземного транспортну №2422/20-Т/ЗП1, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих складових частин та додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

31.03.2021, близько 07:43, у м. Києві, на перетині вул. Грінченка та Кіровоградської, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «OPEL INSIGNIA», д.н.з. НОМЕР_2 , повертаючи ліворуч не дав дорогу автомобілю «AUDIA3», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався у зустрічному напрямку, та здійснив з ним зіткнення.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «OPEL INSIGNIA», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/8846/21.

14.09.2020 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було отримано заяву про настання страхового випадку.

Вартість відновлювального ремонту склала 198 500,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № від 05.04.2021 та страховим актом 006.0066412-1 від 16.04.2021.

21.05.2021 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в добровільному порядку відшкодувало ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 128 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №20907 (в межах ліміту по даному полісу 130 000,00 - 1 500,00 франшизи).

Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, залишилася сума 70 000,00 грн, із розрахунку: 198 500,00 грн - 128 500,00 грн = 70 000,00 грн.

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач надав суду доказ сплати страхувальником за договором добровільного страхування страхового платежу, а саме платіжну інструкцію №25732412 від 13 травня 2021 року та акт звіряння розрахунків експертним (оціночним) роботам за квітень 2021 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» і Дочірнім підприємством «Ауді Центр Віпос», з яких вбачається, що Товариство сплатило Дочірнім підприємством «Ауді Центр Віпос» грошові кошти у розмірі 1 052 712,78 грн, у тому числі 198 500,99 грн за страховим актом 006.0066412-1(а. с. 35-37).

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 979 ЦК України, передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 990 ЦК України, передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України №85/96-ВР від 07.03.1996 «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача, як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Доводи скаржника щодо не доведення обставин виплати страховиком потерпілого у ДТП, суми заподіюваної шкоди у розмірі 198 500,00 грн є не обґрунтованими з огляду на те, що платіжною інструкцією №25732412 від 13 травня 2021 року та актом звіряння розрахунків експертним (оціночним) роботам за квітень 2021 року доведено виплату ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» Дочірньому підприємству «Ауді Центр Віпос» розміру заподіяної шкоди за страховим актом 006.0066412-1 у сумі 198 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги, що рахунок ДП «Ауді Центр Віпос» від 05.04.2021, на підставі якого позивачем визначено розмір страхового відшкодування, є неналежним доказом на підтвердження позовних вимог, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) бо іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договорустрахування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається зі змісту договору добровільного страхування наземного транспорту від 13.12.2016 року (пункти 17, 23.7 Договору) сторони договору погодили, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на підставі рахунків з CTO-партнера (згідно з умовами п. 23.7 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «AUDIA3», д.н.з. НОМЕР_1 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено направлення страхувальника на СТО-партнера - ДП «Ауді Центр Віпос», яким в свою чергу виставлено Рахунок-фактуру № від 05.04.2021. Згідно Рахунку-фактури від 05.04.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 , склала: 198 500,00 грн.

А як вже вказувалося вище, на підставі рахунку ДП «Ауді Центр Віпос»від 16.04.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено розрахунок страхового відшкодування та в подальшому, згідно страхового акту №006.00664121-1 від 16.04.2024 виплачено ДП «Ауді Центр Віпос» суму вартості відновлювального ремонту в розмірі 198 500,00 грн.

Таким чином, рахунок СТО про вартість відновлювального ремонту є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру страхового відшкодування.

Також слід враховувати і те, що згідно звіту про вартість матеріального збитку від 14.04.2021 №150_2021 за результатами проведення оцінки, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «AUDI A3», д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП, станом на дату ДТП складала 208 147,32 грн.

Відповідач всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України не надав доказів на спростування визначеної вартості відновлювального ремонту автомобіля, зазначеної у рахунку СТО та у страховому акті, на підставі яких страховиком здійснено виплату страхового відшкодування, та не навів об`єктивного обґрунтування, у чому полягає невідповідність наданим позивачем документам обставинам ДТП і пошкодженням, отриманим автомобілем.

Доводи скаржника, щодо порушення його права на захист шляхом безпідставної відмови в ознайомленні зі справою у електронному режимі є необґрунтовані, адже позивач звернувся до суду із позовом, який подав у паперовій формі. Копію позовної заяви для відповідача суд направив останньому за місцем його реєстрації, однак поштове відправлення повернулося із відміткою про невручення її адресату у з`язку із його відсутністю (а. с. 54). Таким чином, судом не порушено право на ознайомлення з матеріалами справи та право на захист відповідача.

Посилання скаржника на те, що справу розглянуто у порядку письмового провадження без його виклику не є порушенням процесуальних норм, крім того, як зазначив сам скаржник, він дізнався про існування справи 14.10.2024, однак до дня ухвалення судового рішення, тобто 28.10.2024, не заявляв клопотань щодо розгляду справи у порядку загального позовного провадження з викликом його у судові засідання. Не наводив обставин, які він може надати виключно у судовому засіданні, що можуть вплинути на розгляд справи.

Колегія суддів погоджується, з доводами скаржника про те, що у мотивувальній частині суд написав суму 29 888,80, а у резолютивній частині зазначена сума до стягнення у розмірі 70 000,00 грн, однак за обставин ціни позову у 70 000,00 грн та висновку суду про повне задоволення позовних вимог, що й відображено у резолютивній частині судового рішення, сума 29 888,80 у мотивувальній частині є фактичною опискою у судовому рішення, і не є такою суперечністю, яка ставить під сумнів прийняте місцевим судом рішення. За вказаних обставин такі доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач