ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/1220/23

Головуючий у першій інстанції Грушко О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1374/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на його користь суму заборгованості у загальному розмірі 46 933,53 грн, а саме:

- за кредитним договором №277660148 в розмірі 32 383,53 грн, з яких: 8 198,48 грн сума заборгованості по основному договору; 24 185,05 грн сума заборгованості по відсоткам;

- за кредитним договором №1837046 в розмірі 14 550 грн, з яких: 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 550 грн сума заборгованості за процентами.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі по тексту - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №277660148.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі по тексту ТОВ «Таліон плюс») укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 383,53 грн, з яких: 8 198,48 грн сума заборгованості по основному договору; 24 185,05 грн сума заборгованості по відсоткам.

Позивач зазначав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення заборгованостей ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора.

23.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі по тексту - ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1837046.

27.06.2022 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27062022, відповідності до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2022 до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 550 грн, з яких: 6 000 грн сума заборгованості по основному договору; 8 550 грн сума заборгованості по відсоткам.

Позивач зазначав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.06.2023 ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення заборгованостей ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора.

Заочним рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 01.12.2023 позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами, а саме: заборгованість за кредитним договором №277660148: заборгованість за основною сумою боргу 8 198,48 грн; суму заборгованості за відсотками 24 185,05 грн, а всього на суму 32 383,53 грн; заборгованість за кредитним договором №1837046: заборгованість за основною сумою боргу 6 000 грн; суму заборгованості за відсотками 8 550 грн, а всього на суму 14 550 грн, а разом 46 933,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачений останнім судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 16.07.2024 у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на перегляд заочного рішення - відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 в частині стягнення відсотків за кредитним договором, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги полягають у наступному:

- належних доказів укладення відповідачем договору кредиту матеріали справи не містять, а саме доказів того, що в якості позичальника виступав саме відповідач, а не інша особа під його іменем, що саме відповідач ініціював отримання кредитних коштів, погодив умови їх отримання та повернення;

- позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, зокрема в частині нарахованих відсотків, зазначено лише факт наявності заборгованості, не відображено ніякої зміни розміру заборгованості, а наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача;

- розмір нарахованих відсотків значно перевищує тіло кредиту, що в силу п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить про несправедливість умов договору;

- судом першої інстанції не проаналізовано матеріали справи в частині договору відступлення права вимоги, не доведено перехід права вимоги кредитним договором до ТОВ «Таліон плюс», що у свою чергу, не доводить перехід права грошової вимоги за цим договором до позивача;

- нарахування відсотків проводилось поза межами строку кредитувань, встановлених у договорі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що 15.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредитної лінії №277660148 (а.с. 8-10).

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути в розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 4 200 грн одразу після укладення договору. Позичальник у будь-який, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Загальна сума кредиту складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом усього строку дії договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання. Кредитна лінія надається строком га 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п. 1.1.-1.7. договору). Сторони узгодили, що дисконтний період продовжується на 30 днів (п. 1.8. договору).

Пунктом 1.10. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду ( в термін платежу), з врахуванням усіх продовжень строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду .

У п.п. 1.12.1. договору зазначено, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніжна 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.12.3 договору).

Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (MNV3S39P), надісланим на номер телефону відповідача.

На підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №277660148 від 15.06.2021 позивачем до суду першої інстанції надано копію додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка укладена 31.12.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 11-13). Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем до суду першої інстанції не надавалось.

20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №20102022, згідно умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 14-15).

Згідно з витягом з реєстру прав вимог №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ОСОБА_1 є боржником. Загальна сума заборгованості за кредитним договором №277660148 складає 32 383,53 грн, з яких: 8 198,49 грн заборгованість по основному боргу, 24 185,05 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 16).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №277660148 від 15.06.2021 за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 заборгованість ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості складає 32 383,53 грн, з них 8 198,49 грн заборгованість по основному боргу, 24 185,05 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 17).

23.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти у сумі 6 000 грн, строком на 30 днів, що може бути продовжений у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором В450, і надісланим на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджуються п.10 договору та копією додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1837046 від 23.04.2021 (а.с. 22-26).

У п. 1.3. договору зазначено, що дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору.

Згідно з п. 1.4 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація клієнта, відповідно до п. 4.1. договору;

-у межах нового строку, якщо відбулась авто пролонгація відповідно до п. 4.2. договору.

Знижена процентна ставки становить 0,76% в день та застосовується відповідно до наступних умов.

Якщо клієнт у межах строку, визначеного в п. 1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме в умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для клієнта лише, як учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором.

Якщо клієнт є учасником програми лояльності розмір зниженої процентної ставки, зазначеної в договорі, має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в договорі.

Якщо клієнт не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для клієнта.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає (п. 1.5 договору):

- за стандартною ставкою 693,50% річних;

- за зниженою ставкою 277,40% річних.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає (п. 1.6 договору):

- за стандартною ставкою 9 420 грн;

- зниженою ставкою 7 368 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну карту клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Пунктом 4 договору визначено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація.

У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена сторонами в додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки (п.п. 4.1.6. договору).

Сторони домовились, що у випадку, якщо клієнт на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту (п.п. 4.2.1. договору).

Клієнт, підписуючи цей договір дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3., п.4.1.5 договору ще на 15 календарних днів) (п.п. 4.2.3. договору).

Підпунктом 4.2.3. договору сторони погодили, що:

- за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5.1 договору;

- при застосуванні автопролонгації знижка, надана клієнту в рамках програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п. 1.3 договору, за стандартною процентною ставкою (застосовується стандартна процента ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту, результати таких перерахунків відображаються в особистому кабінеті.

Підпунктом 4.2.5. передбачено, що загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3. договору та періоди пролонгації). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Відповідно до п. 9 підписуючи цей договір клієнт підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті.

18.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в якому зазначено, що у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконувати клієнтом зобов`язання за договором, відповідно до розділу 4 договору клієнт ініціював продовження строку користування кредитом (а.с. 30).

Строк користування кредитом за договором продовжується на 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 18.09.2021 (п.п. 3.1. договору).

Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п. 3.1. цього додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 3.2. договору).

Додатковий договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С298, надісланим на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджуються п. 8 додаткового договору.

27.06.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 27062022, згідно з п. 1.1. якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 34-35).

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

27.06.2022 між сторонами підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 (а.с. 36).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 550 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 8 550 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 37).

Згідно з розрахунком заборгованості, що складений позивачем, за кредитним договором №1837046 від 23.04.2021 за період з 27.06.2022 по 31.08.2023, борг відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 14 550 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 8 550 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 38).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір кредитної лінії №277660148 від 15.06.2021 та Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1837046 від 23.04.2021 містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

У нижньому рядку Договору кредитної лінії №277660148 від 15.06.2021 зазначено, що його підписано електронним підписом позичальника (електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону НОМЕР_2 , одноразовий ідентифікатор: MNV3S39P.

У п. 10 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1837046 від 23.04.2021 зазначено, що його підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В450 23.04.2021 19:12:49.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Договору кредитної лінії №277660148 від 15.06.2021 та між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1837046 від 23.04.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Крім того, у Договору кредитної лінії №277660148 від 15.06.2021 сторони погодили суму кредиту 4 200 грн (п. 1.3 Договору), строк кредиту 15 днів (п. 1.7 Договору), процентну ставку (п. 1.4.1, 1.4.2 Договору).

У Договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1837046 від 23.04.2021 сторони погодили суму кредиту 6 000 грн (п. 1.2 Договору), строк кредиту 30 днів, з можливістю пролонгації до 120 календарних днів (п. 1.3, 4.2 Договору), процентну ставку (п. 1.4 Договору).

Також, 23.04.2021 позичальником були підписані електронним підписом (одноразовим ідентифікаторам В450) Графік платежів, наведений у Додатку №1 до даного договору, яким визначена дата повернення кредиту та нарахованих до сплати процентів та Паспорт споживчого кредиту.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що належних доказів укладення відповідачем договору кредиту матеріали справи не містять спростовуються матеріалами справи.

Відповідачем не спростовано факт отримання ним кредиту на платіжну картку № НОМЕР_1 , реквізити якої зазначені в п. 2.1. договору, адже саме відповідач мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або того, що картковий рахунок йому не належить.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.04.2021 до ОСОБА_1 , а саме:

- Договір факторингу №27062022 від 27.06.2022, укладений між ТОВ «ЄАПБ» з первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна»;

- Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27062022 від 27.06.2022;

- Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022.

Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.04.2021.

Щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 за договором №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.04.2021, апеляційний суд зважає на наступне.

Так, у п. 3.1., 3.2. договору №1837046, передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.3 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється в один день.

Підпунктом 4.2.5. договору передбачено, що загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3 договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Тобто, умовами договору передбачено, що загальна кількість календарних днів користування кредитом не може бути більшою 120 календарних днів, включаючи загальний строк кредиту, 30 днів.

Договір №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» 23.04.2021, строком на 30 днів, тобто до 23.05.2021.

18.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання за договором, відповідно до розділу 4 договору.

Додатковий договір до договору №1837046 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 шляхом використання одноразового ідентифікатора електронним підписом (С298), що підтверджується пунктом 8 договору та копією додатку №1 до договору №4194993 від 18.08.2021 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1837046 від 23.04.2021.

За змістом пункту 3.1. додаткової угоди строк користування кредитом за договором продовжується на 30 днів. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом 18.09.2021, що становить 118 календарних днів (в межах 120 календарних днів, які закінчуються 20.09.2021).

За умовами договору розмір заборгованості за відсотками має становити 13452 грн (6 000 грн / 100% х 1,9% х 118 календарних днів). Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками за кредитним договором № 837046 від 23.04.2021 в сумі 8 550 грн.

Таким чином, за цим кредитним договором нарахування відсотків здійснювалося в межах строків, передбачених його умовами, а тому висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 14550 грн (6 000 грн тіло кредиту, 8 550 грн відсотки) є обґрунтованим.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання апеляційної скарги на те, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує тіло кредиту, що в силу п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить про несправедливість умов договору, оскільки ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору не звертався до ТОВ «Лінеура Україна» з заявами про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду з всіма умовами такого договору, в тому числі погодження процентної ставки. Відтак, умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки сторонами договору погоджені розміри відсоткової ставки.

Однак, апеляційний суд вважає, що «ФК «ЄАПБ» не доведено набуття останнім права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №277660148 від 15.06.2021 на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022.

В обґрунтування переходу права вимоги за вказаним договором позивач посилається на договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», а також договір факторингу №20102022 від 20.10.2022, укладений між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Однак суду першої інстанції не надано договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТОВ «Таліон плюс». Наявна лише копія додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зокрема п. 2: «Згідно умов договору Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату на умовах, визначених цим договором». Додатковою угодою передбачено, що «право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Отже, договір факторингу №28/1118-08 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений 28.11.2018, додаткова угода №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 підписана між ТОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 31.12.2018, а договір кредитної лінії №277660148 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 15.06.2021, тобто після укладення договору факторингу та підписання додаткової угоди до нього.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Установлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено перехід права вимоги за цим кредитним договором до «Таліон плюс», а в подальшому до ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №277660148 в розмірі 32 383,53 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01.12.2023 в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 277660148 в розмірі 32 383,53 грн підлягає скасуванню, а в частині, а в частині визначеної до стягнення загальної суми заборгованості - зміні, шляхом зменшення суми заборгованості з 46 933,53 грн до 14 550 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 14 550 грн, що становить 31% від оскаржуваної суми боргу, стягнута з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» сума судового збору за розгляд справи судом першої інстанції підлягає зменшенню з 2 684 грн до 832,04 грн (2 684 грн х 31%).

У даній справі ОСОБА_1 подавалась заява про перегляд заочного рішення, у зв`язку з чим останній поніс витрати по сплаті судового збору за її розгляд судом першої інстанції в розмірі 605,60 грн (а.с. 74).

Такі витрати підлягають пропорційному відшкодуванню на користь відповідача за рахунок позивача у сумі 187,7 грн (605,60 х 31%).

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 777,94 грн (4 026 грн х 69%) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 277660148 від 15 червня 2021 року в розмірі 32 383,53 грн скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 277660148 від 15 червня 2021 року в розмірі 32 383,53 грн відмовити.

Заочне рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року в частині визначеної до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» загальної суми заборгованості та судового збору змінити, зменшивши загальну суму заборгованості з 46 933,53 грн до 14 550 грн, суму судового збору - з 2 684 грн до 832,04 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, місто Київ вулиця Симона Петлюри, 30, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 187,7 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення, 2 777,94 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко