Справа №442/9989/24
Провадження №2/442/2265/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Коваля Р.Г., з участю секретаря судового засідання Чолавін Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в особі органу опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місяця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , зареєстрований 05 лютого 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №46; визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з ним, як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що 05 лютого 2015 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. За час шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спочатку подружнє життя між ними складалося добре, однак згодом їх відносини погіршились, вони перестали розуміти один одного, погляди на виховання дитини та на ведення спільного побуту у них різні. Коли сину ОСОБА_3 було сім років, відповідачка залишила його разом із сином в м. Дрогобичі, а сама переїхала жити в село Вороблевичі. Між ними відсутні фактичні шлюбні відносини, шлюб існує формально. Протягом всього цього часу, він намагався зберегти сім`ю, однак це позитивних результатів не дало, і це призвело до того, що між ними відсутні такі складові сім`ї як спільне проживання, пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов`язків подружжя. Спільно з відповідачкою він не проживає. Його рішення про розірвання шлюбу з відповідачкою усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Він разом із сином проживаю за адресою: АДРЕСА_1 . Син повністю перебуває на його утриманні, зростає під його наглядом, він займається його вихованням. Розлучення з батьком, зміна місця проживання та привичної комфортної обстановки може негативно вплинути на подальший розвиток сина. Вважає, що син не може бути переданий для проживання з матір`ю, адже остання не виявляє такого бажання та й не може забезпечити дитині належні умови проживання, не цікавиться його життям, не часто телефонує, фінансово не допомагає, проживати однією сім`єю та виховувати дитину не бажає, тобто, не виконує свої батьківські обов`язки та самоусунулась від виховання сина. Він має змогу забезпечити його всім необхідним, дбаю про створення якнайкращих побутових умов для свої дитини, постійно слідкую за його станом здоров`я, харчуванням, зовнішнім виглядом та розвитком, виховує та піклується про нього, а також всіма силами намагається забезпечити гідний рівень життя. Він користується авторитетом серед сусідів та друзів, ніколи не позбавлявся батьківських прав, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, не страждає будь-якими психічними розладами, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, має стале місце праці та заробітну плату. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам сина, а тому вирішив звернутися в суд з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 19.12.2024 подав суду заяви про долучення до матеріалів справи письмових доказів та про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , 20.12.2024 подала суду заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову.

Заступник начальника відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради подала суду заяву у якій просить розглядати справу у відсутності представник третьої особи. Заперечень з приводу задоволення позову у поданій заяві не висловила, не заперечила проти його задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться заяви учасників справи про розгляд справи у їх відсутності, а відтак суд провів її розгляд у їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , 05 лютого 2015 року було укладено та зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис №46, та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.02.2015.

За час шлюбних відносин у сторін по справі народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про його народження Серія НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі є те, що між подружжям втрачено розуміння один одного, у них різні погляди на виховання дитини та на ведення спільного побуту. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та інтересам дитини, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати.

Що стосується позову в частині визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте, найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17.

Як встановлено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 014031/16-2024 від 25.11.2024 року, який виданий Відділом ЦНАП Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

Відповідно до листа селищного голови Меденицької селищної ради, який поступив на адресу суду 05.12.2024 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає на даний час в АДРЕСА_2 .

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання, складеного посадовими особами служби у справах дітей Дрогобицької міської ради Львівської області від 03.12.2024, позивач по справі ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживає разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку. Порушень прав дитини не виявлено.

Факту проживання за вказаною адресою відповідача ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю не встановлено.

Встановлено, що із сторони позивача ОСОБА_1 відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали б проживання його дитини разом з ним за адресою АДРЕСА_1 ,чи негативно впливали на його виховання та розвиток.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають окремо, їх дитина проживає разом з батьком, який займається її вихованням та утриманням, а тому враховуючи вищенаведене та інтереси дитини, суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце його проживання з батьком за адресою місця реєстрації останнього, оскільки зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме його повноцінному вихованню та розвитку.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини, участь обох батьків у вихованні дитини є важливою, та, останнім, як батькам малолітнього сина, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дитини.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогами немайнового характеру і підтверджуються відповідною квитанцією, враховуючи позицію позивача, а тому такі витрати слід залишити за останнім.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104 ч. 2, 105 п. 3, 110, 112, 141, 160 СК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 лютого 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №46.

Визначити місце проживання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради в особі органу опіки та піклування, адреса юридичної особи: 82100, площа Ринок, 1, м. Дрогобич Львівської області, .

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2024.

Суддя Роман КОВАЛЬ