Справа № 490/3336/24
н/п 2/490/2161/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2024 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Горбань М.С.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення аліментів за минулий період, -
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява в якій представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини за минулий період з 16.05.2023 року по 21.02.2024 року у розмірі 94 382 грн та судові витрати.
В обґрунтування позивач вказує, що 10.08.2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини.
На виконання цього рішення позивач отримала виконавчий лист від 06.10.2023 року, який звернула до виконання через органи державної виконавчої служби.
Відповідно до довідки головного державного виконавця за цим виконавчим листом у ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 94 382 грн.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.01.2024 року зменшено розмір аліментів та відкликано вище зазначений виконавчий лист.

Оскільки відповідач має заборгованість за виконавчим листом виданим на підставі рішення суду від 10.08.2023 року у розмірі 94 382 грн позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи відсутність заперечень проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва №490/4092/23 від 10.08.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_5 , в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Це рішення звернуто до примусового виконання та Центральний відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві відкрито виконавче провадження № 72979050.

Надалі, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва № 490/9362/23 від 22.01.2024 року зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Одночасно з цим відкликано виконавчий лист, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва на підставі рішення суду від 10.08.2023 року по справі № 490/4092/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього 22.03.2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72979050 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_5 , в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На час закриття виконавчого провадження заборгованість по аліментам ОСОБА_2 становить 94 382 грн.

Вирішуючи обґрунтованість позовної заяви суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

З матеріалів справи слідує, що виконавче провадження № 72979050 було закінчено у зв`язку із відкликанням судом виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 у зв`язку із зменшенням розміру аліментів за рішенням суду.

Виходячи із найкращих інтересів дитини, беручи до уваги, що у даному випадку відсутній інших спосіб захисту порушеного права дитини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам за період з 16 травня 2023 року до 21 лютого 2024 року у розмірі 94 382, 00 коп.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам на утримання дитини ОСОБА_5 за період з 16 травня 2023 року до 21 лютого 2024 року у сумі 94 382 (дев`яносто чотири тисячі триста вісімдесят дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Суддя Л.М. Шолох