Справа № 214/2848/23
Провадження № 2/211/1091/24
У Х В А Л А

22 травня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача адвоката Гейка Валерія Івановича про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та поновлення його, про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -

встановив:

від імені та в інтересах позивача ОСОБА_4 до суду звернувся його представник адвокат Гейко Валерій Іванович, з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на користь позивача як безпідставно отримані грошові кошти, саме 1 700 доларів США та 28 337,86 гривень.

Ухвалою суду від 16.01.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази у справі.

18.03.2024 представником позивача адвокатом Гейком В.І. через систему «Електронний суд» до суду скеровано заяву про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та поновлення його, про збільшення позовних вимог, у якій представник позивача, посилаючись на поважність причин пропуску подання заяви про збільшення позовних вимог, оскільки відзив на позовну заяву він отримав лише 04.03.2024, а додатки до відзиву 08.03.2024, просить поновити строк подання заяви про збільшення позовних вимог, прийняти заяву про збільшення позовних вимог та відповідно просить стягнути з відповідача та користь позивача 1 700 доларів США та 47 315,00 гривень, як безпідставно отримані грошові кошти.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гейко В.І. підтримав подану заяву та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Солод Р.Г., кожен окремо, заперечували проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши думки сторін у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Пункт 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачає, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, законодавцем імперативно встановлено строк на подання позивачем, зокрема, заяви про збільшення розміру позовних вимог, а саме до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 12.02.2024 о 08 год. 30 хв.

05.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву та надано докази направлення його позивачу у справі.

Перше судове засідання, яке було призначене на 12.02.2024, не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, відкладене на 04.03.2024.

Отже, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, заява про збільшення розміру позовних вимог в даному випадку мала бути подана позивачем до 04.03.2024.

Натомість представником позивача адвокатом Гейком В.І. через систему «Електронний суд» 18.03.2024 до суду скеровано заяву про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та поновлення його, про збільшення позовних вимог, у якій представник позивача, посилаючись на поважність причин пропуску подання заяви про збільшення позовних вимог, оскільки відзив на позовну заяву він отримав лише 04.03.2024, а додатки до відзиву 08.03.2024, просить поновити строк подання заяви про збільшення позовних вимог, прийняти заяву про збільшення позовних вимог та відповідно просить стягнути з відповідача та користь позивача 1 700 доларів США та 47 315,00 гривень, як безпідставно отримані грошові кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 2 статті 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення процесуальних строків, такі підстави.

З точки зору закону поновлення строку - це визнання права особи на вчинення певної процесуальної дії після закінчення процесуального строку, якщо його було пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом або судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог адвокат Гейко В.І. вказує, що відзив відповідача на позовну заяву був ним отриманий лише 04.03.2024, а додатки до відзиву лише 08.03.2024.

Оцінивши такі доводи позивача, суд вважає, що строк на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, визначений п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, пропущено представником позивача без поважних причин, оскільки не є підставою для поновлення пропущеного строку посилання представника позивача на те, що ним отримано відзив на позовну заяву лише 04.03.2024, а додатки 08.03.2024, адже право позивача, чи його представника, на подання заяви, в тому числі про збільшення розміру позовних вимог, не залежить та не обмежене вчиненням чи не вчиненням протилежною стороною спору відповідних процесуальних дій.

Інших причин для поновлення строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем не наведено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд дійшов висновку, що причина пропуску строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, наведена представником позивача, є неповажною, а тому у задоволенні заяви представника позивача про поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог слід відмовити, а заяву про збільшення розміру позовних вимог повернути представнику позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, суд зауважує, що відмова у задоволенні заяви про поновлення пропущеного процесуального строку та як наслідок повернення поданої заяви не є надмірним формалізмом, при цьому формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, а законодавцем встановлено правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись статтями 49, 260, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

у задоволенні заяви представнику позивача адвокату Гейку Валерію Івановичу про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про збільшення позовних вимог та поновлення його - відмовити.

Повернути представнику позивача адвокату Гейку Валерію Івановичу заяву про збільшення позовних вимог без розгляду.

У відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 22.05.2024 року.

Суддя Д.М. Ніколенко