Справа № 368/1269/22
Провадження № 2/368/87/24
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"15" квітня 2024 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

Серкретар судового засідання ТоковенкоН.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договром позики, суд, -

В С Т А Н О В И В :

14.12.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договром позики, в прохальній частині якого позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01.05.2020 року в розмірі 3500,00 Доларів США.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1 279,60 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права:

- 01 травня 2020 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ; Позичальник; Відповідач) уклав з ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; Позикодавець; Позивач) договір позики (далі - Договір).

Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується складеною ним розпискою від 01.05.2020 року. В даній розписці Відповідачем зазначено, що він зобов`язуєтесь повернути отримані до 01.08.2022 року, однак ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, то у відповідача виникла заборгованість щодо повернення позики в розмірі 3500 доларів СПІА.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки Відповідач грошові кошти не повернув, то у ОСОБА_2 виникла заборгованість перед ОСОБА_1 щодо повернення позики в розмірі 3500 Доларів США.

У відповідності до п. 6 ч. З ст. 175 ЦПК України заходи досудового врегулювання спору не проводилися, також законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання даного спору.

Згідно п. 7 ч. З ст. 175 ЦПК України вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, Позивач підтверджує, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

- на професійну правничу допомогу;

- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

- пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати на правничу допомогу:

Пунктом 2 частини 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України покладає на сторін разом з першою заявою по суті спору подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Частина 3 статті 137 цього Кодексу вказує на те, що учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаним адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

07 грудня 2022 року між Позивачем та Адвокатським Бюро «Романа Сацика» був укладений договір про надання правової допомоги № 754.

Обсяг фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість станом на момент звернення до суду з даним позовом надається нижче:

1. Підготовка та складання позовної заяви про стягнення боргу за розпискою з ОСОБА_2 в сумі $3500 - 3000 грн. (3 год.).

Всього виконано робіт та надано послуг на суму 3000,00 гри.

Актом про надані послуги підтверджено фактичне понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу на день подачі позову, розмір яких складає 3000,00 грн.

Окрім цього, Позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу за представництво інтересів в судових засіданнях орієнтовно в розмірі 8000 грн., за представництво інтересів в 3-х (трьох) судових засіданнях (2000 грн. за кожне судове засідання), написання відповіді на відзив (2000 грн.), на загальну суму 8000,00 грн.

Судовий збір.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, а у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду майнового характеру встановлено судовий збір розміром в 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 07.12.2022 року вартість 1 Долару США становить 36,56 гривні. Отже, тактичний розмір заборгованості Відповідача становить 127 960,00 грн. Тому судовий збір становить 1 279,60 грн.

Керуючись ст. ст. 175, 176 ЦПК України, - позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

14.12.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицькго районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1269/24, провадження № 2/368/542/22.

25.07.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 03.02.2023 року.

03.02.2023 року справа була знята з розгляду в зв`язку з відсутністю енергозабезпечення приміщення Кагарлицького районного суду Київської області, призначено наступне підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 01.03.2023 року.

01.03.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 29.03.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

29.03.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 26.04.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

26.04.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 23.05.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

23.05.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 19.06.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.06.2023 року, позивач ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Сацик Р.В., - не з`явилися, хоча, - повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати сраву без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача, повідомленого судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.06.2023 року, відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, - в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи вищевикладені обавини справи (в частині неявки в засідання відповідача), - суд визнав чергову нявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 19.06.2023 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

19.06.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі позивача, його представника, та без участі відповідача), по результатах проведеного підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати) ухвалу, на підставі якої закрито підготовче судове провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви на 16 год. 00 хв. 17.07.2023 року.

17.07.2023 року слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 19.09.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

19.09.2023 року слухання справи відкладено на 12 год. 00 хв. 25.10.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

25.10.2023 року слухання справи відкладено на 12 год. 00 хв. 06.12.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

06.12.2023 року слухання справи відкладено на 12 год. 00 хв. 29.01.2024 року в зв`язку з неявкою сторін.

29.01.2024 року слухання справи відкладено на 12 год. 00 хв. 08.03.2024 року в зв`язку з неявкою сторін.

08.03.2024 року слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 15.04.2024 року в зв`язку з неявкою сторін.

В судове засідання, яке відбулося 15.04.2024 року, позивач ОСОБА_1 та його представник, - адвокат Сацик Р.В., - не з`явилися, хоча, - повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати сраву без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача, повідомленого судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судове засідання, яке відбулося 15.04.2024 року, відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, - в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи вищевикладені обавини справи (в частині неявки в засідання відповідача), - суд визнав чергову нявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 15.04.2024 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання.

Також відповідача ОСОБА_2 в судове засідання (загалом тринадцяту неявку в судові засідання в даному цивільному провадженні), - суд визнав як за підставу для проведення заочного розгляду справи, - з винесенням заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, (з постановленням в нарадчій кімнаті), обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позиції представника позивача - сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, та, відповідно, - винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 13 (тринадцять) раз поспіль.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судові засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та, відповідно, такою, яка не перешкоджає заочному розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Як вбачається із довідки, яка видана 27.12.2022 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, - відповідач по справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Що ж до того, що с. Стави бувшого Кагарлицького району Київської області, (станом на даний час Обухівський район), станом на час подання позовної заяви та час слухання справи та винесення рішення територіально відноситься до територіальної підсудності Кагарлицького районного суду Київської області, то суд зазначає наступне:

- Згідно з реформою децентралізації, яка відбулася на підставі постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 .V807- IX, що набула чинності, з 19.07.2020 змінився адміністративно- територіальний поділ Київської області зі збереженням її загальних меж, було ліквідовано Києво-Святошинський район Київської області та, зокрема, утворено Обухівський район (з адміністративним центром у місті Обухів) у складі територій Богуславської міської, Васильківської міської, Кагарлицької міської, Козинської селищної, Миронівської міської, Обухівської міської, Ржищівської міської, Української міської, Феодосіївської сільської територіальних громад.

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.202.2 року № 2102-ІХ.

Відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України у листі від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Село Стави Кагарлицького району Київської області до реформи децентралізації входило до складу Кагарлицького району Київської області.

Таким чином, - справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області територіально.

Відповідно, враховуючи місце реєстрації та відоме останнє місце проживання відповідача ОСОБА_2 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце складна (змішана) підсудність, - підсудність за місцем проживання відповідача фізичної особи, та за відомим останнім місцем проживання фізичної особи відповідача.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець місто Київ, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18 червня 1996 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

- відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 01.09.2008 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Так, з огляду на матеріали справи, - суд констатує ту обставину, що спір між сторонами виник в галузі зобов`язального права, що регулюється нормами ЦК України.

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- 01 травня 2020 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ; Позичальник; Відповідач) уклав з ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; Позикодавець; Позивач) договір позики (далі - Договір).

Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується складеною ним розпискою від 01.05.2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

В даній розписці Відповідачем зазначено, що він зобов`язуєтесь повернути отримані до 01.08.2022 року, однак ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, то у відповідача виникла заборгованість щодо повернення позики в розмірі 3500 доларів США.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьо Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеі родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, на підставі вказаних положень цивільного законодавства між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини.

Як вказувалося судом вище, - сума боргу відповідачем не повернута позивачеві.

Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, наявність у позивача оригіналу розписки про отримання позичальником суми позики, і є свідченням прострочення боржника.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63 цс 13, який є обов`язковим для судів при розгляді даної категорії справ, встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з положеннями ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданая йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно з положенням ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Щодо неповернення боргу в строки, які вказані відповідачем власноручно в його борговій розписці, то суд зазначає, одностороння відмова від виконання зобов`язання в силу ст.. 525 ЦК України, - не допускається.

Так, дійсно згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Окремо суд в даному випадку наголошує на тій обставині, що відповідачем ОСОБА_2 в борг бралися кошти не в Національній валюті України, - гривні, в а іноземній валюті, - доларах США, та зобов`язувався відповідач повернути кошти в доларах США а не в Національній валюті, проте, - суд не вбачає підстав для відмови у вимозі позивача про стягнення коштів у доларах США.

Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Дійсно, згідно ч. 1 ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Проте, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку правову позицію Верховного Суду, яка висловлена в справі № 373/2054/16 ц, провадження № 14 446цс18, постанова від 16 січня 2019 року, а саме:

«Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових згод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, - не суперечить чинному законодавству.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, - не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства та враховуючи, що Відповідач ОСОБА_2 взяті в позивача ОСОБА_1 в борг кошти до цього часу не повернув, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятьсот) доларів США.

Отже, - враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, та норми права, використані судом, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 16, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають договірні відносини що стосуються права власності, зокрема, відносини щодо укладеного договору позики, які врегульовано нормами ЦК України.

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення, - шляхом винесення рішення;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 430 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися;

- судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

З огляду на вищевказані норми права, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які поніс позивач у виді сплаченго судового збору та професійну правничу допомогу адвоката.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договром позики, - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 01.09.2008 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь фізичної особи, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Київ, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18 червня 1996 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятьсот) доларів США, - заборгованості за договором позики від 01.05.2020 року.

Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 01.09.2008 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь фізичної особи, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Київ, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18 червня 1996 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) кошти в сумі 4279 (чотири тисячі двісті сімдесят дев`ять) грн. 60 коп., - судових витрат, - судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.