Справа №333/3265/22
Провадження №2/333/118/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2022 року До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.10.2018 року між ОСОБА_1 та Відповідачкою ОСОБА_3 було укладено шлюб Степногірської селищною ради Василівського району Запорізької області. Від шлюбу мають повнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 08.09.2017 року у справі №311/1624/17 шлюб між Позивачем та Відповідачкою було розірвано. Після розлучення, за домовленістю з Відповідачкою, наші діти проживали деякий час із Відповідачкою, але у зв`язку із початком бойових дій за місцем їх проживання, введенням військового стану, вони були змушені переїхати до м. Запоріжжя. Саме з цього часу, син та донька проживають разом із Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Донька зареєстрована разом Позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , Саме Позивач повністю опікується інтересами і потребами дітей, в т.ч. малолітньої доньки, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.07.2017 року по справі № 311/1625/17, провадження № 2/311/780/2017, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 (однієї третій) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 26 червня 2017 року, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач своєчасно та у повному обсязі сплачує аліменти, навіть самостійно пред`явив виконавчий лист до виконання за місцем роботи. Вважає, що Відповідачка фактично не займається вихованням дітей, займає пасивну поведінку щодо участі у житті дітей, в т.ч. малолітньої доньки, не забезпечує їм належного медичного лікування, саме Позивач починаючи з січня 2019 року сплачую страхові внески згідно договору страхування життя та здоров`я ОСОБА_7 від 25.01.2019 №ZPS0НІ-190Р21S.Уувесь час після введення військового стану діти проживають і Батьком, я займаюся їх вихованням та піклуванням, саме за звернення Батька доньку було зараховано до 6 класу Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 Запорізької міської ради, саме батько в інтересах дитини уклав декларацією із сімейним лікарем, спілкуванню Відповідачки з дітьми Позивач не перешкоджає, але психологічно донька не готова проживати разом із матір`ю. В зв`язку з чим Позивач просив суд визначити місце проживання дитини попової ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком. Стягнути з Відповідачки судовий збір та витрати за надання професійної правничої допомоги.

19.08.2022 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Залучено по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини заперечували, просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення за домовленістю сторін діти проживали на протязі п`яти років із Відповідачкою, жодних заперечень чи претензій у Позивача з цих питань не було. Після переїзду Відповідачки із дітьми до м. Запоріжжя у зв`язку із початком бойових дій, Позивач взяв доньку до себе та не повернув до спільного місця проживання із Позивачкою. Відповідачка наполягає на тому, що саме вона займається виховання доньки. Піклується про неї, сплачує страхові внески на обох дітей, донька прив`язана до неї, Вона любить своїх дітей, має змогу забезпечити їх всім необхідним, у неї нормований робочий день на відміну від Відповідача, який перебуває на військовій службі за контрактом у зв`язку з чим перебуває на бойових завданнях та може постійно займатися вихованням доньки, Вважає, що Позивач звернувся за захистом порушених прав, не виходячи із любові до дітей, а небажання сплачувати аліменти на дітей. вважає, що ці обставини має врахувати суд при вирішенні спору. Вважає, що виходячи із інтересів доньки вона має залишитись на утриманні та вихованні матері.

10.05.2023 представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району надав до суду висновок №722/01-37/1902 від 04.05.2023 щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого вважає за доцільне визначити місце проживання дитини із батьком ОСОБА_9 , та заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення сторін , їх представників, допитавши свідків , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, 18.10.2018 року між ОСОБА_1 та Відповідачкою ОСОБА_3 було укладено шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 25.03.2004 року та малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_3 .

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 08.09.2017 року у справі №311/1624/17 шлюб між Позивачем та Відповідачкою було розірвано. Після розлучення, за домовленістю з Відповідачкою, діти проживали деякий час із Відповідачкою, але у зв`язку із початком бойових дій за місцем їх проживання, введенням військового стану, вони були змушені переїхати до м. Запоріжжя.

Саме з цього часу, діти проживають разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються Актом оцінки потреб сім`ї та Висновком оцінки потреб сім`ї за соціальною карткою П/478/22 від 18.08.2022 року.

Донька - ОСОБА_6 зареєстрована разом із Позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 26.10.2020 року за вих. № 04- 28/3-15322.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.07.2017 року по справі № 311/1625/17, провадження № 2/311/780/2017, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 (однієї третій) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 26 червня 2017 року, та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У Позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Виконавчий лист пред`явлений до виконання Позивачем в добровільному порядку, що підтверджується звітами про здійснення відрахувань та виплат №№41 та №42 від 28.07.2022.

Починаючи з січня 2019 року Позивач сплачує страхові внески згідно договору страхування життя та здоров`я ОСОБА_7 від 25.01.2019 №ZPS0НІ-190Р21S.

За звернення Позивача доньку було зараховано до 6 класу Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 Запорізької міської ради, Позивачем укладена в інтересах дитини уклав декларацією із сімейним лікарем.

Під час розгляду справи судом досліджено Висновок спеціаліста - психолога за результатами проведення психологічного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 08.09.2023 Кандидатом психологічних наук, доцентом завідуючою кафедрою психології Запорізького національного університету Губою Наталію Олександрівною, в якому містяться наступні висновки:

- Індивідуальний (емоційно-вольовий, психічний, інтелектуальний) розвиток ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає віковій нормі для дітей даного віку, ОСОБА_10 здатна самостійно, послідовно і усвідомлено описувати дії, події, обставини (факти), які відбуваються в її житті, висловлювати власну думку (оцінку, позицію) щодо дій, подій, обставин (фактів), а також, щодо людей, з якими вони пов`язані. Таким чином, психологічний розвиток ОСОБА_6 дозволяє дитині сформулювати свою власну думку (власне бажання) щодо місця свого проживання та оточення;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має особисте уявлення щодо усталеного образу сім`ї, до складу якої вона включає себе, свого тата ОСОБА_1 , свого брата ОСОБА_5 , цивiльну дружину батька ОСОБА_11 та її дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , при цьому, вона окремо виділяє сім`ю мами ОСОБА_3 куди вона приходить на вихідні у гості. На пряме питання спеціаліста - «Де їй найкраще?», ОСОБА_10 впевнено відповіла (рос., пряма мова)- «С папой и совсеми с кем живу, у нас круто и весело»;

- Аналіз проведеного обстеження показав, що основну роль у житті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відіграє батько, він має для дитини особливе значення, між батьком та донькою простежується сильний емоційний зв`язок та особлива близькість; поряд з цим, проявляється також значимість матері для дитини, ОСОБА_10 добре до неї ставиться, любить її. Незважаючи на розлучення батьків, на момент обстеження ОСОБА_10 відчуває повноту любові, як з боку мами, так і з боку батька. Це пов`язано з тим, що жоден з батьків (та інших осіб з близького оточення) не втягує дитину в ситуацію сімейного конфлікту, не спотворює (не намагається штучно сформувати) образ іншого в її очах; ОСОБА_10 має можливість взаємодіяти як з членами родини батька, разом з якими проживає, так і з членами родини матері, яка проживає окремо. Як показують результати дослідження, відношення (ставлення) ОСОБА_10 до кожного з батьків сформовано дитиною самостійно, спираючись на власний досвід взаємодії з ними;

- місцем проживання, яке ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах розлучення та окремого проживання батьків асоціює з поняттям "власна домівка", в якому відчуває себе благополучніше (більш комфортно, впевнено, захищено, радісно), є місце в якому вона проживає зі своїм татом ОСОБА_1 та іншими членами родини;

- за результатами виконання тестових завдань, пов`язаних з виявлення відносин з матір`ю ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_1 , можна зробити висновок, що ОСОБА_10 сприймає за свою сім`ю, ту в якій вона проживає на даний момент, з батьком ОСОБА_1 , рідним братом ОСОБА_5 , цивiльною дружиною батька ОСОБА_11 , її дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , щасливою, в якій їй комфортно, весело, вона емоційно прив`язана до батька ОСОБА_1 ;

- в результаті проведеного обстеження виявлено, що бажання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати з батьком ОСОБА_1 та родиною в якій вона проживає і зараз є самостійним, вплив третіх осіб на його формування в досліджені не виявлено.

Зазначені вище обставини підтвердились в ході допиту в судовому засіданні спеціаліста ОСОБА_14 .

В судовому засіданні в присутності психолога було допитано малолітню ОСОБА_15 , 2011 р.н., яка повідомила ,що проживає разом з батьком ОСОБА_1 , та братом ОСОБА_16 у АДРЕСА_3 . Часто спілкується з мамою, в школі навчається дистанційно, з уроками допомагають мама, брат та тато. Часто вихідні проводить з мамою. З батьками має близькі стосунки. З татом облаштували її кімнату зробили ремонт та купили меблі, їй комфортно жити з батьком та братом, хоче і надалі проживати з ними. Коли хворіє станом її здоров`я опікуються батьки. Коли виникла заборгованість по навчанню , вирішити її допомагала мама.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 , 2004 р.н. який пояснив, що є сином позивача та відповідачки по справі, ОСОБА_17 його рідна сестра. З батьками має гарні стосунки, проживає разом з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 . Вважає, що ОСОБА_17 повинна проживати з батьком, бо там створені для неї кращі умови для проживання. Разом з батьком вони з сестрою мешкають останні два роки, раніше проживали з мамою та її співмешканцем з яким виникали конфлікти, тому вирішили жити з батьком. Батько вирішує всі побутові проблеми займається вихованням сестри, займається з нею. Мама приймає мало участі у їх житті, батько не перешкоджає їм у спілкуванні з мамою. На особисті потреби ОСОБА_18 кошти дає батько , чи дає кошти мама йому не відомо. До їх помешкання мама не заходить. ОСОБА_17 займається у школі дистанційно для занять використовує ноутбук який видала школа. Святкуванням Дня народження ОСОБА_18 займалася мама , коли ОСОБА_17 хворіла мама возила її до лікарні. У спілкуванні з сестрою вона йому казала, що хоче жити разом з ним та татом.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2024 суд витребував з військової частини № НОМЕР_4 НГУ, наступну інформацію: чи проходить ОСОБА_1 військову службу у військовій частині № НОМЕР_5 Національної гвардії України та чи перебуває ОСОБА_1 на казарменому положенні?

Згідно Довідки Військової частини № НОМЕР_5 НГУ №3903, яка надана на виконання ухвали суду від 12.06.2024, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині № НОМЕР_5 з 07.03.2023 року по теперішній.

Згідно Висновку Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №722/01-37/1902 від 04.05.2023 згідно якого вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст.9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дітей суд бере до уваги вік дитини, потребу дитини у материнській турботі та догляді.

За приписами ч.4, ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною першою статті 161 СК України передбачено підстави визначення судом місця проживання малолітньої дитини.

Частиною другою статті 6 СК України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

На підставі викладеного, виходячи із інтересів малолітньої дитини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.3-13, ст. 263-265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений та оголошений о 10 год. 00 хв. 23.12.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова