Справа № 192/711/24
Провадження № 2-з/175/99/24
УХВАЛА

"12" грудня 2024 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Білоусова О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Платіциної Олени Георгіївни про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвоката Платіциної Олени Георгіївни звернулась із заявою про забезпечення позову до поданної позовної заяви, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу № 192/132/23 від 20.04.2023 р., виданий 21.04.2023 р. Солонянським районним судом Дніпрпетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2023 року до його повноліття.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України.

Пунктом 6 частини першої ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа може застосовуватись судами як захід забезпечення позову лише при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Позивачем заявляються вимоги про припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Отже, законодавчо визначених підстав для застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення за виконавчим документом, не вбачається.

Доводи позивача про безпідставність стягнення аліментів на користь відповідача на час розгляду справи судом є по суті обгрунтуванням позовних вимог, які можуть бути враховані під час вирішення спору, потребують підтвердження належними та допустимими доказами в судовому засіданні.

Крім того, забезпечення позову шляхом зупинення виплат аліментів на дитину фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що, в свою чергу, призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду та є неможливим.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Зупинення стягнення виплат аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням, фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду.

А отже, зупинення стягнення аліментів з позивача фактично буде тотожним задоволенню заявлених позовних вимог про припинення стягнення аліментів до вирішення спору по суті.

Крім цього, заявником необґрунтовано та не наведено будь-яких доказів того, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, про припинення стягнення аліментів з нього та подальше стягнення аліментів та додаткових витрат з відповідача.

Враховуючи зазначені обставини, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст. 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Платіциної Олени Георгіївни про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Білоусова