КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024року місто Київ

справа № 752/21940/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управсервіс-Голосіїв» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену під головуванням судді Ольшевської І.О., повний текст складено 18 жовтня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управсервіс-Голосіїв» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024року заявник ТОВ «Управсервіс-Голосіїв» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 .

В обгрунтування вимог, посилався на те, що оскільки, вимоги позивача пов'язанні з володінням та користуванням нерухомим майном, яке розташоване у місті Києві, а також за місцем надання послуг позивача, то такі вимоги мають виключну підсудність.

Вказував, що ОСОБА_1 згідно Витягу з державного реєстру прав від 31 жовтня 2018 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тобто справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заявник ТОВ «Управсервіс-Голосіїв»подав апеляційнускаргу, в якійпосилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог посилався на те, щовін раніше звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг до Монастирищенського районного суду Черкаської області у 2021 році. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2021 року №702/475/21 справу було передано на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва, у відповідності до ч.1 ст.30 ЦПК України.

Вказував, що предметом заяви у цій справі є зобов'язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 . Отже, такі послуги надавались за місцем знаходження нерухомого майна.

Зазначав, що заява про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії має пред'являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Посилався на те, що суд першої інстанції, постановлюючи оскаржувану ухвалу, застосував закон, який не підлягав до застосування у даних правовідносинах, що за своєю суттю є фактом неправильного застосування норм матеріального права.

Вказував, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна, як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов'язків, що пов'язані з нерухомим майном.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанцїі виходив з того, що відповідно до ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Колегія суддів погоджується з таким висновкомсуду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до положень ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) ст.27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) ст.28 ЦПК України; виключну ст.30 ЦПК України.

Правила загальної підсудності цивільних справ визначені в ч.1 ст.27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.ч.5-7 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов'язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи боржника.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №853977 від 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

З викладеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу було порушено правила підсудності, з огляду на вимоги ч.1 ст.162 ЦПК України, оскільки вказана справа відноситься до територіальної підсудності Монастирищенського районного суду Черкаської області.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на те, що предметом заяви у цій справі є зобов'язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 у Голосіївському районні міста Києва, отже, такі послуги надавались за місцем знаходження нерухомого майна, а також те, що заява про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії має пред'являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності, оскільки згідно з вимогами ч.1 ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції саме за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна, як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов'язків, що пов'язані з нерухомим майном, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки правовий висновок у цій справі стосується визначення підсудності позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, а не підсудності заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управсервіс-Голосіїв» - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: