Справа № 487/7022/21 Головуючий у 1-й інстанції Кузьменко В. В.
Провадження №22ц/812/716/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Самчишиної Н. В.,

із секретарем: Андрієнко Л. Д.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 ,

подану від його імені представницею ОСОБА_4 ,

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Кузьменка В. В. в залі судових засідань в місті Миколаєві об 11 годині 45 хвилині зі складанням його повного тексту 21 березня2024 року, по справі

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 989 670 грн 50 коп., як суми витрат, понесених на придбання частки у праві власності на квартиру.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначала, що у жовтні 2018 року домовилася з ОСОБА_3 про те, що купить на його ім`я частину квартири АДРЕСА_1 та сплатить за неї власні кошти, які відповідач ОСОБА_3 їй поверне згодом. Така угода була тому, що окрім бажаного об`єкту нерухомості, який потрібно було придбати, дата укладення правочину та вартість, яку відповідач мав сплатити, не були відомі.

Для виконання вказаної домовленості 24 жовтня 2018 року відповідач склав на ім`я позивачки довіреність, яка була нотаріально посвідчена.

31 жовтня 2018 року ОСОБА_5 , діючи від імені відповідача, на підставі вищевказаної довіреності, придбала частину обумовленої квартири. Загальна вартість квартири становила 1 979 341 грн, а вартість частки, яка була придбана на ім`я відповідача склала 989 670 грн 50 коп., які позивачка сплатила власними коштами.

Зазначені кошти ОСОБА_3 їй не повернув, незважаючи на направлення йому письмової вимоги від 30 липня 2021 року.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 989 670 грн 50 коп. в рахунок відшкодування витрат на придбання частини квартири АДРЕСА_1 .

У відзиві на позов відповідач, від імені якого діє представниця ОСОБА_4 , вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на їх підтвердження позивачкою ОСОБА_5 не надано належних доказів, зокрема, що відповідачем видано доручення на ім`я позивачки для придбання квартири із залученням її власних коштів та з подальшим відшкодуванням цих витрат за рахунок відповідача. Зміст договору купівлі-продажу квартири та виданої ним довіреності свідчать про те, що грошові кошти за придбання нерухомого майна належали відповідачу. Також позивачкою не надано доказів щодо сплати нею своїх власних коштів за придбання частки у квартирі на ім`я відповідача.

Просив суд стягнути з позивачки витрати на професійну правничу допомогу.

Надав заперечення щодо клопотання позивачки про допит свідка та витребування письмових доказів, з огляду на неналежність цих доказів та порушення процесуального порядку витребування письмових доказів.

У березні 2023 року позивачка, діючи через свого представника звернулась з поясненнями, в яких зазначила, що ні на момент домовленості між сторонами у справі, ні на момент укладення договору купівлі-продажу квартири, відповідач не мав достатніх коштів для передачі їх позивачці для купівлі частки квартири.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 березня 2024 року позов ОСОБА_5 задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 989 670 грн 50 коп. за відшкодування витрат, пов`язаних з придбанням на користь ОСОБА_3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , згідно із дорученням на підставі довіреності від 24.10.2018. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 896 грн 70 коп..

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачкою доведена обґрунтованість позовних вимог та підстави для стягнення на її користь грошей з відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , діючи через свою представницю ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що висновки суду про доведеність позовних вимог спростовуються наявними у матеріалах справи копіями довіреності, заяви дружини відповідача, досудової вимоги, договору купівлі-продажу, розписки та повідомлення державної податкової служби, з яких вбачається, що продаж квартири вчинено за кошти ОСОБА_3 та їх передано продавцю. В порушення норм процесуального законодавства судом не перевірено доводи відповідача, внаслідок чого рішення невмотивовано та не ґрунтується на належних доказах.

Посилався на відповідну судову практику та просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачкою не надано, натомість направлено через свого представника пояснення, у яких доводи апеляційної скарги вважала необґрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню переважно виходячи з доводів зазначених у позовній заяві та з відсутності у відповідача доказів передачі позивачці грошових коштів для належного виконання доручення з придбання частки квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що довіреністю від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 бути його представницею в усіх установах з усіх без винятку питань, що його стосуватимуться, і будуть пов`язані з підготовкою, отриманням документів, укладанням та підписанням договору купівлі-продажу, попереднього договору купівлі-продажу, а також купити на його ім`я частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , для чого окрім іншого представник має право сплачувати належні довірителю грошові кошти за вищезазначене нерухоме майно. Довіреність видана строком на три роки (т. 1 а.с.5)

31 жовтня 2018 року ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_3 та іншої особи, за окремо виданими кожним із покупців довіреностями, уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3 та інша особа прийняли у власність (купили) квартиру АДРЕСА_1 та сплатили за неї 1 979 341 грн, які є еквівалентом 70 000 доларів США та які продавець отримала від покупця в повному обсязі до укладення цього договору (т. 1 а.с. 6-7).

У пункті 8 договору зазначено, що є заяви згоди на укладення цього договору дружини покупця ОСОБА_3 та від іншого члена родини іншого покупця.

Відповідно до розписки виданої продавцем ОСОБА_6 , вона отримала в рахунок оплати відчуженої квартири АДРЕСА_2 та 68 000 доларів США, що в цілому є еквівалентом 1 979 341 грн згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 жовтня 2018 року та не має претензій до покупців та їх представниці ОСОБА_5 (т. 2. а.с.9).

30 липня 2021 року ОСОБА_5 надіслала на адресу ОСОБА_3 досудову вимогу, в якій просила протягом семи днів з дня отримання цього листа відшкодувати їй витрати в сумі 989 670 грн 50 коп., понесені у зв`язку з придбанням квартири АДРЕСА_1 , відповідно до домовленості досягнутої між ними у жовтні 2018 року ( т. 1. а.с.9-11).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з вимогами статті 239, частин 1, 3 статті 244 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 250 ЦК України представник має право відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю.

Згідно з частиною 1 статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

За правилами частини 1 статті 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Отже, повірений виступає від імені та за рахунок довірителя й повинен керуватися інтересами свого довірителя і діяти відповідно до вказівок, що дав йому довіритель.

За змістом наданої до суду довіреності вбачається, що позивачка за дорученням відповідача повинна була від його імені вчинити дії з укладення договору купівлі-продажу частки без вчинення будь-яких дій по сплаті грошей за свій рахунок. Сума, за яку позивачка повинна була купити на ім`я відповідача частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , ні повіреною, ні довірителем у змісті довіреності не визначена. Відсутній і зміст договору доручення, який сторонами в письмовому вигляді не укладено, так як між ними досягнута лише усна домовленість за договором доручення, на підставі якої видана письмова та посвідчена нотаріально довіреність, у змісті якої містяться умови такого договору доручення, без покладення на повірену обов`язку сплатити кошти за покупку за власний рахунок з їх відшкодуванням довірителем.

Згідно з статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених норм права та встановлених судом апеляційної інстанції обставин, наявні у матеріалах справи докази, всупереч доводам позивачки, вказують на те, що ОСОБА_5 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 , за кошти довірителя та на його користь придбала частину спірної квартири, що вбачається зі змісту довіреності та договору купівлі-продажу.

Доказів наявності домовленості між сторонами про придбання на ім`я відповідача частки квартири за рахунок грошей позивачки суду представлено не було. Не надано суду і доказів наявності домовленості, яка була б зафіксована у змісті довіреності про виконання повіреною дій лише після фіксації або іншого підтвердження факту передачі їй довірителем певної суми коштів для їх виконання.

Тому суд першої інстанції при постановленні судового рішення дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене та у відповідності до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлення нового про залишення позову ОСОБА_5 без задоволення.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_3 з позивачки на його користь слід стягнути судові витрати в розмірі 11 876 грн 04 коп., які він поніс за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє представниця ОСОБА_4 , задовольнити.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 11 876 грн 04 коп. судового збору за перегляд судового рішення в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Н. В. Самчишина