справа № 691/239/24
провадження № 2/691/245/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив :

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 23 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_1 уклала із Акціонерним Товариством «Ідея Банк» кредитний договір №Р07.22106.004460441. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 07 липня 2023 року укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 .. Згідно з п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за цим договором, передаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, та підписано сторонами, і у паперовому вигляді в день укладання цього договору надіслано АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Рестру боржників №3 до Договору факторингу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року в сумі 35815, 82 грн., з яких: 15040,57 грн. - заборгованість за основним боргом; 20775,25 грн. - заборгованість за відсотками. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права грошої вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07 липня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року в сумі 35815, 82 грн., у зв`язку з чим прийнято рішення звернутися до суду (а.с.2-4).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05 березня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову(а.с.49).

В підготовчому засіданні 03 квітня 2024 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з викликом сторін до суду (а.с.57).

У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, за змістом поданої позовної заяви від 29 лютого 2024 року просив судовий розгляд цивільної справи провести у відсутності представника (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_1 , інформована про судовий розгляд, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у цивільній справі від 05 березня 2024 року, ухвали про призначення судового розгляду від 03 квітня 2024 року, судових повісток, вручених особисто 02 квітня 2024 року, 11 квітня 2024 року, відповідно, поштові трекінги №9759 №864, розміщення оголошення 28 березня 2024 року про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, не подала відзиву на позов, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду (а.с.52, 55,59).

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 15 травня 2024 року у відсутності представника позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідача ОСОБА_1 , остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що згідно кредитного договору №Р07.22106.004460441, між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «Ідея Банк» укладено кредитний договір та договір страхування від 23 жовтня 2018 року (а.с.5-7). Відповідач особисто звернулася до позивача про надання позики, що підтверджується заявою-анкетою від 23 жовтня 2018 року (а.с.8). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту (стандартна форма), відповідач ознайомлена із контактними даними кредитодавця, кредитного посередника, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживання, порядком повернення кредиту, додатковою інформацією та іншими правовими аспектами, що підтверджується її власноручним підписом (а.с.9). Як додаток до Паспорту споживчого кредиту, позивач надав відповідачу Графік щомісячних платежів за кредитним договором, в якому зазначено номер і дата платежу, кількість днів у розрахунковому періоді і сума платежу за вказаний період, в тому числі з повною інформацією розрахунків (а.с.12). Відповідно до п.п.1.1, 1.2 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 18331,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами. Банк надає кредит у день підписання договору строком на 24 місяці, датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 16% річних від залишкової суми кредиту, п.1.3 договору. Згідно п.1.4, банк вправі зменшити процентну ставку, вказану у п.1.3 договору на 5% у разі переведення позичальником щомісячних пенсійних поступлень на рахунок, відкритий в АТ «Ідея Банк». Новий розмір процентної ставки за договором починає застосовуватись з першого дня чергового щомісячного внеску згідно з графіком щомісячних платежів за договором після подання до банку заяви та відповідних документів (а.с.5-7). Акціонерне Товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти в сумі, визначеній кредитним договором, що підтверджується копіями ордерів-розпорядження №1 та № 2 від 23 жовтня 2018 року (а.с. 10). Відповідач ОСОБА_1 , 23 жовтня 2018 року звернулася із заявою у письмовій формі до ПАТ «Страхова крмпанія «Уніка життя» з метою укладення договору добровільного страхування життя №Р07.22106.004460441 (а.с.13-16). Підписом у вказаній заяві, відповідач погодилася, що заява, договір страхування, правила є основою правовідносин між нею та страховиком і у своїй сукупності складають договір добровільного страхування життя (а.с.13-15). У заяві зазначено повні реквізити страховика, об`єкти страхування, умови договору, з якими відповідач ознайомлена в повному обсязі, що підтверджується її підписом (а.с.13-16). Відповідачу було відкрито рахунок відповідно до ст.64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно якої у разі ненадання особою документів та відомостей, необхідних для здійснення ідентифікації, рахунок клієнту не відкривається та фінансові операції не здійснюються (а.с.17). Як вбачається із анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи, відповідач ОСОБА_1 надала повні дані та відомості про свою особу (а.с.17-22). Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 жовтня 2018 року, АТ «Ідея Банк» є юридичною особою з правом заняття економічною діяльністю у виді грошового посередництва, та банківської ліцензії від 04 листопада 2011 року №96, має право надавати банківські послуги, визначені ч.3 ст.47 Закону України «Про Банки та банківську діяльність» (а.с.34-35). Між AT «Ідея Банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», 07 липня 2023 року укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Р07.22106.004460441, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «Ідея Банк» 23 жовтня 2018 року, перейшло до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується і платіжною інструкцією від 11 липня 2023 року №19913 (а.с.27-28, 30). Відповідно до Витягу з реєстру боржників №3 до Договору факторингу №07072023, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року (а.с.29), в сумі 35815,82 грн. (а.с. 29), з яких: 15040,57 грн. - заборгованість за основним боргом; 20775,25 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.26). Вказана сума підтверджується і розрахунком заборгованості ОСОБА_1 від 30 січня 2024 року (а.с.26). Розпорядженням Державної комісії з регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27 лютого 2012 року №8462, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Серії НОМЕР_1 (а.с.32). Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23 березня 2017 року №691, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, крім професійної діяльності на ринку цінних паперів (а.с.33). ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою і, як юридична особа, має Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №624024, Статут, затверджений загальними зборами учасників, Рішенням учасника від 18 жовтня 2023 року, який є установчим документом, та регламентує порядок створення і припинення юридичної особи, правове становище і межі правоздатності (а.с.31, 36-40).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Досліджені судом докази у цивільній справі не містять повідомлення відповідача, як боржника про заміну кредиторів. Проте, суд виходить з того, що неповідомлення боржника про заміну кредиторів не тягне за собою підстав для відмови у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попереднім або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір, з метою отримання позики, мала можливість ознайомитися із правилами надання грошових коштів у позику, обравши паперову форму кредитування.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вище зазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року, заборгованість відповідача перед АТ «Ідея Банк» станом на 30 січня 2024 року становить 35815,82 грн., з яких: 15040,57 грн. - заборгованість за основним боргом; 20775,25 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.26), що підтверджується і Витягом з Реєстру боржників №3 до Договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року (а.с.29). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів та не змінена правонаступником ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивачем у справі. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування чи заперечення суми заборгованості не надала. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитами у розмірі, визначеному договором, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначені обставини судом перевірені на підставі пояснень сторін і досліджених доказів.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення сум позики, і це є істотним порушенням за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року та заміна первісного кредитора АТ «Ідея Банк» на підставі Договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання, то, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не була позбавлена можливості отримати належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, і тому, слід з неї, як відповідача стягнути на користь позивача відповідно до кредитного договору №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростувала.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у виді судового збору.

Так, позивачем, при зверненні до суду, сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №59424 від 09 лютого 2024 року (а.с.1), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується: копією кредитного договору №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року; копією заяви-анкети від 23 жовтня 2018 року; копією Паспорту споживчого кредиту до кредитного договору №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року; копією Графіку щомісячних платежів за кредитним договором; копіями ордерів-розпорядження №1 та № 2 від 23 жовтня 2018 року; копією заяви ОСОБА_1 від 23 жовтня 2018 року; копією анкети-опитувальника ОСОБА_1 ; копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17 жовтня 2018 року; копією Договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року; копією Витягу з реєстру боржників №3 до Договору факторингу №07072023; копією розрахунком заборгованості ОСОБА_1 від 30 січня 2024 року; копією Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Серії НОМЕР_1 ; копією ліцензії ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 23 березня 2017 року №691; копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №624024; копією Статуту ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №59424 від 09 лютого 2024 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд,-

ухвалив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса м.Київ вул.Симона Петлюри, №30, Код , реквізити ІВАN № НОМЕР_3 у Акціонерному Товаристві «ТАСкомбанк» заборгованість за кредитним договором №Р07.22106.004460441 від 23 жовтня 2018 року в розмірі 35815,82 грн., яка складається з: 15040,57 грн. - заборгованість за основним боргом; 20775,25 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса м.Київ вул.Симона Петлюри, №30, Код , реквізити ІВАN № НОМЕР_3 у Акціонерному Товаристві «ТАСкомбанк», судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса м.Київ вул.Симона Петлюри, №30, Код .

Відповідач : особа 2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко