УХВАЛА

16 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 754/1077/24

провадження № 61-15885 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Кредобанк» на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання договору поруки припиненим та зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Кредобанк», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - ОСОБА_1 , про погашення кредитної заборгованості за рахунок страхової виплати та визнання погашеною кредитну заборгованість,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

15 та 18 березня 2024 року в суді зареєстровані зустрічні позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АТ «Кредобанк», які надійшли до суду поштою. В зустрічних позовних заявах ОСОБА_1 просила визнати договір поруки припиненим, а також визнати припиненим кредитний договір, ОСОБА_2 просив погасити кредитну заборгованості за рахунок стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь АТ «Кредобанк» або на його користь страхової виплати (грошових коштів) за страховим договором та визнати погашеною кредитну заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року зустрічні позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про прийняття до розглядузустрічних позовних заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

До Верховного Суду 26 листопада 2024 року АТ «Кредобанк» подало касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої та пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК Українисторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною першою, другою статті 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до положень частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції єпорушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У справі, що переглядається, судами встановлено, що за позовом банку провадження у справі відкрито ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року, яка разом з позовною заявою не була вручена відповідачам засобами поштового зв`язку, а була отримана відповідачем ОСОБА_2 та представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Корнієнко В. І. 28 лютого 2024 року, у зв`язку з чим у попередньому судовому засіданні оголошено перерву для надання відзиву на позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що зустрічні позовні заяви подані до суду 14 березня 2024 року, тобто в межах 15 денного строку для надання відзиву на позовну заяву, дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, якою зустрічні позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду, та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Співставивши посилання відповідачів про направлення в одному поштовому конверті зустрічних позовних заяв із наданою копією квитанції ТОВ «Нова пошта» від 14 березня 2024 року з ідентифікаційним номером 6074 та діями працівників суду щодо не приєднання оригіналу конверту, суд апеляційної інстанції підставно відхилив доводи представника банку про недоведеність подачі зустрічних позовних заяв саме 14 березня 2024 року.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо передчасного висновку суду першої інстанції про залишення без розгляду зустрічних позовних заяв, оскільки реєстрація зустрічних позовних заяв 15 та 18 березня 2024 року, не є підставою для висновку, що вони подані з порушенням встановленого судом строку, враховуючи положення статті 124 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги щодо порушення строків на подачу зустрічних позовних заяв та відсутність належних доказів їх подання зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин та зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Кредобанк» на постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання договору поруки припиненим та зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Кредобанк», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - ОСОБА_1 , про погашення кредитної заборгованості за рахунок страхової виплати та визнання погашеною кредитну заборгованість.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара