____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/4522/24
19.12.2024 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Літвінової І.А.,
секретаря судового засідання Скоропуда С.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
В липні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_2 із позовною заявою до Одеської міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.
Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_3 постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на частину двокімнатної квартири, загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира належить ОСОБА_2 , її батькові ОСОБА_3 та спадкодавцю, її матері ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності без зазначенням часток, які належать кожному з них.
ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 . 13.09.2004 року вона і її батько ОСОБА_3 1943 року народження, звернулися із заявою про прийняття спадщини до Третьої Одеської Державної нотаріальної контори. Від своєї частки у спадковому майні ОСОБА_3 відмовився на користь ОСОБА_2 , однак листом державного нотаріуса Чередниченко Г.А., було повідомлено, що, так як квартира АДРЕСА_2 , належить власникам на праві спільної сумісної власності і частка гр. ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності не визначена, то Свідоцтво про право на спадщину не може бути видано. З питань визначення частки гр. ОСОБА_4 та визнання права власності на частину квартири в порядку успадкування їй рекомендовано було звернутися до суду.
У квітні 2013 року позивач повторно звернулася до Третьої Одеської Державної нотаріальної контори, де її було надано письмове роз`яснення від 17 квітня 2013 року за №1854/02-14, згідно якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні. Що і змусило позивача звернутися до суду.
19.07.2024 рок ухвалою Київського районного суду м. Одеси відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. відповідачу встановлено строк на надання відзиву.
До завершення розгляду справи відповідач на позов не відізвався.
Ухвалою суду від 30.10.2024 року клопотання сторони позивача про витребування доказів було задоволено.
Ухвалою суду від 05.12.2024 року клопотання сторони позивача про витребування від Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №1181/04, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - було задоволено.
09.12.2024 року з Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 1181/04, заведеної після смерті ОСОБА_4 .
З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вчасно звернулися до нотаріуса із відповідними заявами.
ОСОБА_2 прийняла спадщину, а ОСОБА_3 від спадщини відмовився на користь ОСОБА_2 .
У судовому засіданні представник позивача адвокат Коливай С.В., який діє в суді від імені ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.
Представник відповідача, та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_3 постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 квітня 2004 року, серія НОМЕР_2 , виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на частину двокімнатної квартири, загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира належить ОСОБА_2 , її батькові ОСОБА_3 та спадкодавцю - матері позивача ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 01.02.1995 року за № 15-2864 на квартиру під АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 без зазначенням часток, які належать кожному з них.
ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження; роз`ясненням нотаріуса.
Від своєї частки у спадковому майні квартири ОСОБА_3 відмовився на користь ОСОБА_2 , однак листом державного нотаріуса Чередниченко Г.А., було повідомлено, що так як квартира АДРЕСА_2 , належить власникам на праві спільної сумісної власності і частка гр. ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності не визначена, то Свідоцтво про право на спадщину не може бути видано.
У квітні 2013 року позивач повторно звернулася до Третьої Одеської Державної нотаріальної контори де їй було надано письмове роз`яснення від 17 квітня 2013 року за № 1854/02-14, згідно якого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні. Що і змусила позивача звернутися до суду.
Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.
Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
За положеннями статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної і (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України з урахуванням положень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те , що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. «У разі виділу частки із майна , що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду .
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За положеннями ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.
За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що ні домовленістю між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_4 , ні законом , ні рішенням суду частки співвласників у праві спільної сумісної власності не були змінені, а отже ОСОБА_4 , на день її смерті належала 1/3 частка спільної сумісної власності, на яку вона за законом мала право.
За наведеного вище, у разі виділу частки із майна, що було у спільній сумісній власності померлого частки кожного із них у праві спільної сумісної власності є рівними і становлять 1/3 частку кожного співвласника.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
З підстав того, що позивач постійно проживала спільно із померлою на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину.
Враховуючи, що частки осіб, які є власниками квартири на праві спільної сумісної власності є рівними і кожний співвласник має право власності по 1/3 частки квартири.
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, її право власності припиняється в зв`язку із смертю, а сторони по справі на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями померлого першої черги за законом та з урахуванням того, що від своєї частки у спадковому майні квартири ОСОБА_3 відмовився на користь ОСОБА_2 її частка у спадковому майні складає (1/3 + 1/3 = 2/3 частки належить позивачу).
Позов ОСОБА_2 є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Підстав для відмови позивачу у позові, в ході розгляду справи судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76, 77, 81, 141, 258-265, 352-354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради, треті особи: Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса, ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/3 (одну третю) її частини.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , право власності на 2/3 (дві треті) частки квартири загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 .
Визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , у праві спільної часткової власності на квартиру загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становити 1/3 (одна третя) її частина.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення.
Днем складення повного рішення суду є 23 грудня 2024 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя І. А. Літвінова