Справа № 293/771/24
Провадження № 2/293/349/2024
УХВАЛА

21 травня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 )

до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 )

про визначення місця проживання дитини та зміну прізвища дитини

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , за змістом якої просить:

- визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 ;

- змінити прізвище дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ".

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За приписами п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

За приписами ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визначити місце проживання з спільної з відповідачем дитини дочки разом з нею та змінити прізвище дитини.

Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача.

Відповідачем є та процесуальна особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Однак, визначивши процесуальний статус ОСОБА_2 , як відповідача, позивач не зазначила та жодним чином не обґрунтувала, якими саме діями чи бездіяльністю зазначеного відповідача порушуються, не визнаються чи оспорюються будь-які її права, як позивача та чи дійсно між колишнім подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини та зміни прізвища дитини.

Із змісту позову слідує, що спору між сторонами щодо місця проживання дитини немає, а підставою звернення з таким позов є усна відмова відділу реєстрації місця проживання виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, з підстав відсутності погодження батька дочки, відповідача у справі, на зміну місця реєстрації дитини та погодження власника житла для реєстрації позивача та дитини, який є відмінним особи відповідача.

Більше того, за доданими до позову документами, а саме відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 14.02.2019 дитину сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після розірвання шлюбу вирішено залишити проживати разом із матір"ю - ОСОБА_6 , що вказує на те, що місце проживання дитини визначено.

Серед іншого аналіз поданої позовної заяви та доданих до неї матеріалів не містить доказів того, що позивач з відповідним пакетом документів, в тому числі наявним рішенням суду, яким визначено місце проживання дитини разом з матір`ю, зверталась до органу реєстрації, та їй у вчиненні тих чи інших дій було відмовлено.

Тому суд звертає увагу позивача, що особа, яка вважає, що її права у сфері декларування та реєстрації місця проживання порушено, може оскаржити рішення, дії або бездіяльність органу реєстрації до Міністерства юстиції України, його територіального органу або до суду.

При цьому суд наголошує, що на час запровадження в Україні правового режиму воєнного стану діють положення абзацу тринадцятого пункту 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, відповідно до яких: виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону.

Водночас для виїзду за кордон дитини без одного із батьків довіреність другого із батьків не потрібна.

За п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява також повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N200/952/18 (провадження N61-14859св19) вказано, що "…позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло".

Однак, до матеріалів позовної заяви не додано актів обстеження житлових умов, на предмет визначення місця проживання дитини та інших документів, що стосуються справи (документів, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, медичні довідки про стан здоров`я дітей та батьків тощо). Крім того сам зміст позову не містить викладу таких обставин.

Із доданої до позову копії акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 15.04.2024 не слідує визначення житлових умов місця проживання дитини. Зокрема, копія такого акта не є належної якості для повного вивчення його змісту.

Згідно п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

За приписами ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Позивач в позові зазначає про те, що не вбачає підстав для звернення до органу опіки та піклування особисто як за місцем проживання відповідача так і за її фактичним місцем проживання. Висловлюючи при цьому свої особисті міркування.

Водночас подає до суду клопотання про витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України, за змістом якого просить витребувати із Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно частин 1,2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Дослідивши зміст клопотання позивача про витребування доказів, суд встановив, що таке не відповідає п. 4 ч.2 ст. 84 ЦПК України.

Як на підставу обґрунтування клопотання про витребування доказів судом позивач вказує, що уважає за необхідне, щоб саме суд витребував такий доказ, при цьому не вказує про вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені такого клопотання.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися самостійно з відповідним клопотанням до Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування .

Таким чином позовна заява подана без дотримання норм ч. 6 ст. 177 ЦПК України.

Окремо слід зазначити щодо позовної вимоги про зміну прізвища дитини.

Так, позивач обираючи такий спосіб захисту як зміна прізвища дитини, всупереч вимогам п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, не зазначає обставин, якими обґрунтовує такі вимоги та доказів на їх підтвердження.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, врегульовано порядок розв`язання спорів між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини.

Відповідно до цього пункту, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Отже, системний аналіз норм права свідчить про те, що питання зміни прізвища дитини повинно обов`язково супроводжуватись з наданням відповідного висновку щодо зміни прізвища дитини, однак, в додатках до позовної заяви відсутній такий висновок.

Позивачем не зазначено, чи взагалі розглядалось таке питання із винесенням письмового висновку. Суд вказує, що такий висновок є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава для зміни прізвища дитини.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Також позивач не зазначає та не додає доказів, підтвердження факту того, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток їх дитини, а зміна прізвища останньої на прізвище матері найкращим чином відповідатиме інтересам цієї дитини.

В позові позивач також зазначає учасником справи третю особу: Виконавчий комітет Центрально-Міської у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області як орган опіки та піклування.

При цьому не зазначає на яких підставах її належить залучити до участі у справі та на які права та обов`язки останнього вплине чи може вплинути рішення суду у цій справі.

Серед іншого суд звертає увагу, що зазначаючи про участь у справі органу опіки та піклування, останній має бути представлений належною юридичною особою.

Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

2.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та зміну прізвища дитини - залишити без руху.

3. Надати позивачу 7-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

4. Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 21.05.2024

Суддя Людмила ЛОСЬ