Справа № 214/4817/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 листопада 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Пугач Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», назва якого змінилась на Акціонерне товариство «Сенс Банк»,до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору неукладеним (недійсним), -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2016 року, представник ПАТ «Альфа-Банк», назва якого в процесі розгляду справи змінилась на АТ «Сенс Банк»,звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 49912,33 доларів США, з яких: 39732,76 доларів США заборгованість за кредитом, 10179,57 доларів США заборгованість по відсотках, а також стягнути витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (яке в подальшому перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 700004850, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 64010,28 доларів США на термін від 21.03.2008 року до 22.03.2020 року. В забезпечення виконання зобов`язань згідно умов Договору № 700004850, ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 уклали Договір поруки № 700004850-П, за умовами якого останній поручився за виконання позичальником обов`язків, відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі визначеному укладеним Кредитним договором. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 11.08.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 39732,76 доларів США та за відсотками у розмірі 10179,57 доларів США.

Разом з тим, відповідачем до суду подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Альфа-Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору неукладеним (недійсним), в якій ОСОБА_1 просить суд визнати порушеним її право, як споживача фінансових послуг банку, визнати неукладеним (недійсним) кредитний договір № 700004850 від 21.03.2008 року між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 . Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що 21.03.2008 року між нею та ЗАТ «Альфа Банк» був підписаний Кредитний договір № 700004850. Зазначений Договір підписаний сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб (договір приєднання). Відповідно до умов та положень Кредитного договору № 700004850 від 21.03.2008 року банк зобов`язався надати кредит позивачу за зустрічною позовною заявою для споживчих цілей у сумі 64010,28 доларів США, проте навмисно не вказав у спірному кредитному договорі про дату видачі грошових коштів (кредиту). Також вказала, що банк переддоговірної роботи належним чином не проводив та не надав їй в письмовій формі повної та достовірної інформації, яку зобов`язаний був надати ще до підписання спірного кредитного договору. Вважає, що відповідач навмисно надав їй для ознайомлення примірник договору лише у день його підписання, що робить неможливим належне ознайомлення споживача з умовами договору, отримання консультацій щодо відповідності умов договору актам цивільного законодавства, що також не сприяє прийняттю усвідомленого рішення щодо підписання спірного кредитного договору. Крім того, підписаний договір не містить встановлені законодавством обов`язкові істотні умови, які необхідні для укладення договору, а саме: банк не надав споживачу фінансових послуг окремий письмовий документ (інформацію) щодо умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, тощо та не отримав від споживача письмове підтвердження про її ознайомлення із зазначеною інформацією; у договорі відсутня інформація щодо детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, вартості сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача; банк не надав споживачу графік платежів; банк не попереджав споживача окремим письмовим документом про валютні ризики, які можуть виникнути під час виконання зобов`язань за кредитним договором та які має нести споживач. Враховуючи наведене позивач за зустрічною позовною заявою, вважає наявними підстави для визнання Кредитного договору № 700004850 недійсним.

Ухвалою суду від 16.01.2017 року, постановленою на місці, вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ «Альфа - Банк» для їх спільного розгляду.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 протягом розгляду справи позовні вимоги за первісним позовом не визнала, вважала їх необгрутнованими та недоведеними. Разом з тим, свої вимоги за зустрічною позовною заявою підтримувала, просила задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічною позовною заявою), неодноразово подавав до суду клопотання (заяви) про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги за первісним позовом підтримував, просив задовольнити. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Представником банку також надано заперечення проти зустрічних позовних вимог, в яких представник відповідача за зустрічною позовною заявою, зазначав, що такі вимоги задоволенню не підлягають, є необґрунтованими та не підтверджені жодним доказом. Натомість твердження зустрічного позову спростовуються письмовими доказами банку, з яких вбачається, що ОСОБА_1 договір підписала власноруч, що свідчить про погодження сторонами істотних умов, грошові кошти за кредитним договором отримала, користувалась ними, а також тривалий час виконувала взяті на себе зобов`язання. Крім того, у поданих запереченнях, а також у поданому окремому клопотанні, представник банку зазначив про пропуск ОСОБА_1 строків звернення до суду та просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви з підстав пропуску строків позовної давності.

Суд, дослідивши вимоги первісної та зустрічної позовних заяв, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності,дійшов наступного.

21.03.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Кредитний договір № 700004850, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 64010,28 доларів США (п. 2.1) на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «Гранд Авто» № 1100346 від 15.03.2008 року Volkswagen Touareg, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_1 (п. 2.4), зі сплатою процентів у розмірі 12,99% річних (п. 2.2), з остаточною датою повернення кредиту 22.03.2015 року (п. 2.3). За п. 2.8 Кредитного договору, платежі з повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до Договору та його невід`ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

За п.п. 2.11, 2.12 транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_1 є предметом застави за цим Договором та за домовленістю сторін вартість предмету застави визначена у 371428 грн. 00 коп.

28.01.2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору № 700004850 від 21.03.2008 року, за яким сторони погодили внести зміни до п. 2.3 Кредитного договору визначивши дату остаточного повернення кредиту 22.03.2020 року, та викласти Додаток № 1 до Кредитного договору в новій редакції, наведеній у Додатку № 1 до цього Договору про внесення змін і доповнень.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, 21.03.2008 року між ОСОБА_2 (поручитель) та ЗАТ «Альфа Банк» укладено Договір поруки № 700004850-П, згідно умов якого поручитель поручився за виконання боржником ( ОСОБА_1 ) обов`язків, що виникли на підставі Кредитного договору № 700004850. Згідно п. 3.1 Договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, як солідарні боржники.

28.01.2009 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Альфа Банк» укладено Договір про внесення змін і доповнень № 1 до Договору поруки № 700004850-П від 21.03.2008 року, за умовами якого сторони погодили обов`язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором, але не пізніше 22.03.2020 року.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, за кредитним договором № 700004850 від 21.03.2008 року, станом на 11.08.2016 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 122549,78 доларів США, яка складається: із заборгованості за кредитом 39732,76 доларів США, заборгованості по відсоткам 10179,57 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 0 доларів США, заборгованості по штрафам 0 доларів США, по пені 72637,45 доларів США.

16.08.2016 року ПАТ «Альфа - Банк» направлено на адресу позичальника та поручителя Вимогу про досудове врегулювання спору Вих. № 64925-102 б/б від 12.07.2016 року, в якій банк повідомив про наявність простроченої заборгованості та вимагав у строк до 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання вимоги, сплатити заборгованість по кредиту, нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню.

Також судом було встановлено, що поручитель ОСОБА_2 помер. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2024 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 05.09.2017 року призначено проведення судової економічної експертизи.

08.05.2019 року експертом було направлено до суду Повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи, у висновках якого експертом зазначено про неможливість визначити чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитом умовам кредитного договору № 700004850 від 21.03.2008 року та розрахунковим документам з видачі кредиту в сумі 64640,50 доларів США з урахуванням сплати кредиту та відсотків, станом на 11.08.2016 року, тобто на час здійснення розрахунку, через ненадання експерту первинних документів.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом, з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача за первісним позовом, встановлено що ОСОБА_1 у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 11.08.2016 року має прострочену заборгованість у розмірі 122549,78 доларів США. При цьому за вимогами первісного позову банк просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 49912,33 доларів США, з яких: 39732,76 доларів США заборгованість за кредитом; 10179,57 доларів США заборгованість по відсотках.

Виходячи з викладеного, оцінивши наявні в матеріалах докази кожен окремо та у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами кредитного договору № 700004850 від 21.03.2008 року та отримання за його умовами позичальником кредитних коштів, враховуючи неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань, згідно умов укладеного договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» за Кредитним договором № 700004850 від 21.03.2008 року заборгованості, станом на 11.08.2016 року, у розмірі 49912,33 доларів США, яка складається з: 39732,76 доларів США заборгованість за кредитом; 10179,57 доларів США заборгованість по відсотках.

На думку суду, твердження ОСОБА_1 , що вона не отримувала кредитних коштів, є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Судом було встановлено, що за умовами укладеного Кредитного договору, а саме п. 2.4, цільове призначення кредитних коштів у розмірі 64010,28 доларів, було погоджене для придбання транспортного засобу за Договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «Гранд Авто» № 1100346 від 15.03.2008 року Volkswagen Touareg, 2008 року випуску, колір чорний, державний номер НОМЕР_1 , який також, згідно п. 2.11 Договору є предметом застави.

Відповідач за первісним позовом не заперечувала факт належності їй транспортного засобу Volkswagen Touareg, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Більш того, 30.01.2017 року зверталась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на належний їй транспортний засіб Volkswagen Touareg, державний номер НОМЕР_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження даного транспортного засобу.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості позичальник систематично тривалий час з 21.04.2008 року по 29.08.2014 року здійснювала внесення коштів на погашення заборгованості за Кредитним договором № 700004850 від 21.03.2008 року, що свідчить про тривале виконання нею умов вказаного договору та, відповідно, визнання його умов.

Крім того, банком надано виписку з особового рахунку клієнта банку, з якої вбачається отримання позичальником 24.03.2008 року коштів у розмірі 64010,28 доларів США. Виписка має підпис працівника банку та печатку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) виписка з особового рахунку клієнта банку має статус первинного документа.

Таким чином, судом достовірно встановлено факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 64010,28 доларів США за умовами кредитного договору № 700004850 від 21.03.2008 року.

Зі свого боку відповідач не довела повернення цих коштів у розмірі та на умовах, визначених Кредитним договором та не спростувала тверджень позивача за первісним позовом.

Щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом п. «д» ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Так, оспорюваний Кредитний договір № 700004850 від 21.03.2008 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, валюту кредитування, розміру тіла кредиту, порядок та розмір процентної ставки за його користування, строк кредитування, передбачений розмір коштів на сплату страхових платежів, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, тощо.

Позивач за зустрічним позовом на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та в подальшому систематично виконувала його умови в період з дати його укладення до серпня 2014 року включно, що підтверджується розрахунком заборгованості; Кредитний Договір та Договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору, Графіки платежів та погашення заборгованості, підписані особисто ОСОБА_1 , що нею неоспорюється.

Отже, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання оспорюваного Кредитного договору недійсним відповідно до положень ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України - як укладеного унаслідок введення в оману позичальника з боку банку та порушення положень ст.ст. 12, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка за зустрічним позовом не довела введення її в оману під час укладення договору, оскільки перед його підписанням мала можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно їх підписала. Доказів перешкод в ознайомленні із умовами Кредитного договору позивачем не надано.

Виходячи з викладеного, встановивши, що при укладанні оспорюваного договору сторонами погоджені всі істотні умови договору, форма і зміст договору відповідають положенням ст.ст. 215, 203 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічної позовної заяви.

Разом з тим, відповідачем за зустрічною позовною заявою було подано до суду заяву про застосування позовної давності, в якій представник банку вказав, що позивачем за зустрічним позовом пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом, у зв`язку з чим просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

З приводу даної заяви, суд зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, оспорюваний позивачем за зустрічною позовною заявою Кредитний договір № 700004850, укладено 21.03.2008 року. Отже перебіг строку позовної давності для вимоги про визнання даного правочину недійсним починається від дня підписання його сторонами, тобто з 21.03.2008 року.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.03.2018 року у справі № 464/5089/15 (провадження № 61-1256св18).

При цьому, ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа Банк» 16.01.2017 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Разом з тим, згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у постанові від 21.10.2020 року у справа № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Оскільки суд, під час розгляду даної справи не знайшов підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , відтак не застосовує наслідки спливу строку позовної давності до її зустрічних вимог до ПАТ «Альфа-Банк» та відмовляє у їх задоволенні по суті.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог за первісним позовом, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 18913 грн. 60 коп.

У зв`язку із відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , враховуючи, що остання звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати за зустрічною позовною заявою суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 204, 215, 230, 256, 257, 261, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 1048,1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», назва якого змінилась на Акціонерне товариство «Сенс Банк»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 700004850 від 21.03.2008 року суму 49912,33 доларів США, з яких: 39732,76 доларів США заборгованість за кредитом, 10179,57 доларів США заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) судовий збір у розмірі 18913 грн. 60 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.