ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 296/3922/19

провадження № 61-7419св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондакова Неля Володимирівна,

треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слюсар Валентин Володимирович, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року в складі колегії суддів: Талько О. Б., Шевчук А. М., Коломієць О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила: визнати недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н. В. 19 травня 2016 року, згідно з якою ОСОБА_2 уповноважено бути її представником перед третіми особами; визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири, укладений 01 липня 2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В. В., а також договір купівлі-продажу квартири, укладений 10 вересня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С. Л.; витребувати на свою користь з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 ; та зобов`язати ОСОБА_4 передати їй в натурі це нерухоме майно.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що постійно проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

У період з 23 лютого 2015 року по 13 грудня 2017 року відбувала покарання в Уманській виправній колонії. У цей час її племінник від її імені приватизував вказану квартиру, а 01 липня 2016 року, без її відома та згоди, відчужив квартиру на користь ОСОБА_3 , яка 10 вересня 2016 року продала її ОСОБА_4

Стверджувала, що вона не мала наміру відчужувати квартиру, не наділяла ОСОБА_2 жодними повноваженнями на її продаж. Довіреність від 19 травня 2016 року, на підставі якої він продав квартиру, вона не видавала. Вказана довіреність є недійсною, оскільки в цей час вона перебувала в місцях позбавлення волі та не могла відвідати нотаріуса і підписати довіреність.

Таким чином, спірна квартира вибула з володіння поза її волею. Втративши єдине житло, вона змушена тимчасово проживати в міському центрі обліку безпритульних осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 27 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від 19 травня 2016 року на представництво інтересів ОСОБА_1 перед третіми особами уповноваженому ОСОБА_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондаковою Н. В., та зареєстрована в реєстрі за № 508.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 01 липня 2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1497.

Витребувано з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що квартира вибула з володіння позивача поза її волею.

На день посвідчення спірної довіреності ОСОБА_1 перебувала в місцях позбавлення волі й не могла з`явитися до приватного нотаріуса для видачі від її імені довіреності. Нотаріус позивача також не відвідувала. Відповідно волевиявлення позивача на уповноваження ОСОБА_2 здійснювати дії щодо відчуження належної їй квартири не було.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 27 січня 2021 року скасовано й ухвалено нове рішення.

Витребувано в ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 і. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_4 , яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про витребування квартири від останнього набувача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза її волею та в подальшому без її відома була відчужена особою, яка не мала права розпоряджатися цим житловим приміщенням.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2023 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини справи. Не дослідив довіреність від 19 травня 2016 року на справжність підпису позивача на ній. Не перевірив правомірності видачі позивачу свідоцтва про право власності на житло.

Касаційна скарга не містить доводів щодо необґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, тому постанову суду апеляційної інстанції в цій частині Верховний Суд не перевіряє.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

21 липня 2023 року справа № 296/3922/19 надійшла до Верховного Суду.

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2014 року позивача засуджено до 4 років позбавлення волі.

З 23 лютого 2015 року по 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 відбувала покарання в Уманській виправній колонії, про що свідчить довідка про звільнення.

16 травня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

19 травня 2016 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Кондакова Н. В. в місті Черкаси посвідчила довіреність, якою позивач уповноважує ОСОБА_2 бути її представником, зокрема з питань продажу вказаної квартири.

01 липня 2016 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 на підставі цієї довіреності від 19 травня 2016 року, уклав із ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири. Квартира відчужена за 130 011,00 грн.

10 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно з яким ОСОБА_4 набула у власність це житлове приміщення за 69 140,00 грн.

На запит суду в.о. начальника державної установи «Уманська виправна колонія (№ 129)» повідомив, що під час відбування покарання в установі засуджену ОСОБА_1 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондакова Н. В. 19 травня 2016 року не відвідувала, про що свідчать записи в картці обліку побачень, видачі посилок (передач) та бандеролей. У журналі тимчасових перепусток для осіб, які відвідують Уманську виправну колонію (№ 129) також відсутні записи щодо відвідування приватним нотаріусом Кондаковою Н. В. засудженої ОСОБА_1 .

Також зазначено, що поза межами колонії засуджена ОСОБА_1 не перебувала та не мала можливості відвідати нотаріуса.

Одночасно повідомлено, що 26 березня 2015 року в установі було оформлено довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважений бути представником засудженої ОСОБА_1 лише з метою сплати комунальних послуг, без передачі права власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану в установі 26 березня 2015 року за № 16. Також 02 березня 2016 року в установі була зареєстрована заява ОСОБА_1 , у якій вона надала згоду на реєстрацію племінника ОСОБА_2 у своїй квартирі, без права власності на житло за вказаною адресою.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Основним речово-правовим способом захисту права власності є віндикаційний позов.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

За встановленими судами обставинами, ОСОБА_1 19 травня 2016 року не мала можливості з`явитися до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кондакової Н. В. для оформлення від свого імені довіреності, оскільки відбувала покарання у місцях позбавлення волі, й приватний нотаріус не посвідчувала довіреності від імені ОСОБА_1 поза межами приміщення, у якому вона здійснює свою діяльність.

Наведені обставини підтверджені, зокрема, листом Уманської виправної колонії та поясненнями нотаріуса, у яких вона підтвердила, що нотаріальних дій в Уманській виправній колонії не вчиняла, ув`язнених осіб для вчинення нотаріальних дій до її офісу не доставляли. Відповідачі ці обставини не спростували.

Таким чином, установивши, що позивач не наділяла ОСОБА_2 повноваженнями на продаж квартири від її імені, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння ОСОБА_1 поза її волею і тому вона наділена правом витребувати своє майно від останнього набувача з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

На час пред`явлення позову останнім набувачем квартири є ОСОБА_4 , яка набула її за 69 140,00 грнна підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2016 року.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване.

Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Враховуючи викладене, оскільки спірна квартира вибула з володіння позивача не з її волі, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про витребування цієї квартири в ОСОБА_4 .

Верховний Суд враховує, що ОСОБА_4 придбала квартиру за умов, які б мали викликати сумнів у неї, та на які б вона, проявивши розумну обачність, мала б зважити при укладенні правочину купівлі-продажу. Зокрема, квартира була відчужена попереднім власником через незначний період часу - лише два місяці та за ціною, яка вочевидь не відповідала її дійсній вартості. Тому витребування майна є законним та пропорційним заходом, є виправданим, переслідує легітимну мету, є необхідним у демократичному суспільстві, та не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому ОСОБА_4 не позбавлена права на відшкодування за рахунок продавця майна збитків на підставі статті 661 ЦК України. Розрахунки між власником та добросовісним набувачем при витребуванні майна із чужого незаконного володіння проводяться у відповідності до порядку, визначеного статтею 390 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постановуапеляційного суду в частині задоволених позовних вимог без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року в частині позовних вимог про витребування майна залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко