Справа № 473/5301/24
РІШЕННЯ

іменем України

"23" грудня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Ротар М.М.

при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 104393,50 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 22.02.2016 року між ТОВ «Сканія Кредіт Україна» та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (Генеральний) № 06/02-069407, а саме зокрема, було застраховано транспортний засіб Scania G400, д.н.з. НОМЕР_1 .

29.10.2021 року о 03 годині 30 хвилин на автодорозі М-50 Київ-Одеса 148 км. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу Scania G400, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу DAF 95XF430, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 під керування водія ОСОБА_1 .

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2021 року у справі № 473/4092/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , як водія DAF 95XF430, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №АР-4902942, що був виданий ПрАТ «СК «Перша» та який діяв на момент ДТП 29.10.2021 року.

Згідно умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/02-069407 від 22.06.2016 року на підставі страхового акту № 75 від 24.11.2021 року, акту огляду транспортного засобу, рахунку № НОМЕР_4 від 16.11.2021 року, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб Scania G400, д.н.з. НОМЕР_1 склала 231,793,50 грн., яке було виплачено на підстав платіжного доручення від 26.11.2021 року.

Позивач звернувся до ПрАТ «СК Перша» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 231793,50 грн. та ПрАТ «СК» Перша» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 127400 грн. в рамках ліміту відповідальності передбаченою полісом №АР-4902942.

У позасудовому порядку представником позивача було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Позивач зазначає, що відповідач кошти станом на день звернення до суду у добровільному порядку не сплатив, як і не надав вмотивованої відповіді про відмову від їх сплати.

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року було прийнято до розгляду позовну заяву ПрАТ «СК «ТАС» та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі згідно заявлених позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, про що є поштове повідомлення, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, оцінивши їх, виходив з наступного.

22.06.2016 року між ТОВ «Сканія Кредіт Україна» та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (Генеральний) № 06/02-069407. Відповідно до Додатку №1 до Договору №06/02-069407 зокрема, було застраховано транспортний засіб Scania G400, д.н.з. НОМЕР_1 .

29.10.2021 року о 03 годині 30 хвилин на автодорозі М-50 Київ-Одеса 148 км. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу Scania G400, д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу DAF 95XF430, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 під керування водія ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засію Scania G400, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2021 року у справі № 473/4092/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

24.11.2021 року позивачем складено страховий акт № 75 та розрахунок суми страхового відшкодування у справи № 75 на підставі Рахунку № SL-2103716 від 01.11.21 року, за якими сума страхового відшкодування склала 231793,50 грн.

26.11.2021 року позивач на підставі страхового акту № 75 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 231793,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР112390 від 26.11.2021 року.

ПрАТ «СК «ПЕРША», як страховиком відповідача, було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 127400 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2518 від 26.08.2022 року.

20.12.2022року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 75, в якій просив протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги сплатити 104393,50 грн.

Доказів того, що відповідачем виконано вимогу позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За приписами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) міститься такий висновок щодо застосування норм права: "Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність".

Матеріалами справи підтверджується, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» виплатило власнику транспортного засобу, який був учасником ДТП з вини відповідача, суму завданої шкоди в розмірі 231793,50 грн. Частина суми - 127400 грн компенсована позивачу страховиком відповідача, у зв`язку з чим сума відшкодування, яка покладається на відповідача, становить 104393,50 грн.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 104393,50 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, то судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, а саме в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» суму страхового відшкодування у розмірі 104393 гривень 50 коп., судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», , місце знаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя М.М. Ротар