Справа № 456/1203/23 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-з/811/308/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
17 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Н.П. Крайник
суддів Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Псярук О.В.
розглянувши у місті Львові заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - Турчин Юлії Ігорівни на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2023 року та на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2023 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні відрізком земельної ділянки, на яку встановлено сервітут шириною 3,35 м, довжиною 24,7 м з західної сторони, та 24,6 м з східної сторони, згідно плану меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:016:0061, відповідно до постанови Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 у справі №456/3996/16-ц, шляхом демонтажу за власний рахунок металевої хвіртки та воріт - зі сторони вулиці загального користування та дерев`яної огорожі зі сторони будинку № 201.

Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - Здрілка Є.Є. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 1 073,60 грн, витрати на оплату послуг залученого у справі експерта в сумі 5 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн, всього 13 073 (тринадцять тисяч сімдесят три) грн 60 коп.

31.10.2023 рішення та додаткове рішення суду оскаржила представник ОСОБА_3 - Турчин Юлія Ігорівна.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Турчин Юлії Ігорівни на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2023 року та на додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року залишено без задоволення. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2023 року та додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2023 року залишено без змін.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

28.10.2024 представник ОСОБА_1 - Здрілко Євген Євгенович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - Здрілка Є.Є. про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Матеріалами справи встановлено, що 01.09.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги, згідно якого адвокат зобов`язувався надати клієнту визначену цим договором юридичну (правничу) допомогу, а саме здійснювати представництво та інші види правової допомоги, а клієнт зобов`язувався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

28.10.2024 представник ОСОБА_1 - Здрілко Євген Євгенович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн представник ОСОБА_1 - Здрілко Є.Є. долучив договір про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.09.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; додаток № 3 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.09.2020, згідно якого розмір гонорару адвоката за надання клієнту юридичної (правової) допомоги у Львівському апеляційному суді становить 5 000 грн; акт надання послуг від 31.01.2024 (консультація замовника, попереднє вивчення та опрацювання апеляційної скарги - 2000 грн, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 2000 грн, участь в судовому засіданні - 1000 грн); платіжну інструкцію від 01.02.2024 на суму 5000 грн.

02.12.2024 представник ОСОБА_3 - Турчин Ю.І. подала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяву обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 є пенсіонеркою, а покладення на неї додаткових витрат у розмірі 5 000 грн погіршить її матеріальне становище та фактично позбавить відповідачку засобів для існування. При цьому, розмір зазначених витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності, співмірності, а також розумності їхнього розміру.

Враховуючи наведені сторонами доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, та обсяг наданих ним послуг, а також доводи заяви представника ОСОБА_3 - Турчин Ю.І., колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн, що відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - Здрілка Євгена Євгеновича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.

Головуючий Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра