печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Габрисі О.М.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: Кобзар Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача за договором № SAMDN2906 пеню у розмірі 3% на день, що становить 57 420,00 Євро; за договором № SAMDN2986 пеню у розмірі 3% на день, що становить 57 420,00 Євро; за договором № SAMDN2750 пеню у розмірі 3% на день, що становить 57 420,00 Євро; за договором № SAMDN8587 пеню у розмірі 3% на день, що становить 519 150 доларів США 59 центів.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 02.09.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено депозитний договір № SAMDN8587 (вклад «Стандарт») на суму 25 777,09 доларів США на строк 12 місяців до 02.09.2006 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 10% річних. Восени 2014 року, у зв`язку з припиненням функціонування банківських відділень на території Автономної республіки Крим, рахунки ОСОБА_1 було заблоковано, нарахування відсотків припинено. Вказував, що позивач неодноразово звертався до банку з вимогою повернення внесених на рахунок грошових коштів, проте такі вимоги виконано не було, у зв`язку із чим у АТ КБ «ПриватБанк» з 05.03.2018 року виникло грошове зобов`язання повернути ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 25 777,09 доларів США. Вказані обставини підтверджуються рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2019 року у справі № 757/57980/18-ц, яке набрало законної сили після апеляційного перегляду в апеляційному порядку, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року.

Також 02.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у Севастопольському відділені банка було укладено наступні договори: № SAMDN2906 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 Євро на строк 12 місяців до 02.11.2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5% річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № 062493 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 Євро на строк 12 місяців до 02.11.2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5% річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № НОМЕР_3 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 Євро на строк 12 місяців до 02.11.2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5% річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № НОМЕР_6 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_7 . Строк дії вказаних договорів від 02.11.2009 року неодноразово продовжувався, оскільки жодна із сторін не подавала заяви про відмову від продовження строку вкладів. З 2014 року доступ позивача до його вкладів (рахунків) заблоковано відповідачем, а неодноразові звернення позивача залишені без задоволення, у зв`язку із чим у АТ КБ «ПриватБанк» з 05.03.2018 року виникло грошове зобов`язання повернути ОСОБА_1 суму вкладів у розмірі 9 000,00 Євро. Вказані обставини підтверджуються рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2019 року у справі № 757/36842/18-ц. Зазначає, що позивач звернувся до банку із заявою про розірвання депозитних договорів з 05.03.2018 року, проте відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед позивачем та від виконання рішень суду, які набрали законної сили. Ураховуючи, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання, позивач звернувся до суду з метою якнайшвидше спонукати повністю платоспроможного боржника виконати свої зобов`язання, від виконання яких останній ухиляється. Вважає, що має право на стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», базою нарахування якого є сума вкладів за депозитними договорами, укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2019 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2019 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, та підготовче засідання у справі призначено на 17.06.2020 року.

26.03.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кобзар Ю.Б. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечувала, оскільки заявлений позивачем розмір пені є завищеним. Зазначає, що зобов`язання має бути виконане у гривнях, а отже вимога позивача щодо стягнення пені в іноземній валюті суперечить положенням ст. 533 ЦК України.

14.04.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Семенової М. В. надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог у вищевказаній цивільній справи та виділення в окреме провадження вимоги щодо стягнення пені у розмірі 3% на день за договором № SAMDN8587, яке обґрунтовано тим, що позовні вимоги про стягнення пені за вказаним договором розраховано виходячи з обставин, які встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2019 року у справі № 757/57980/18-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року. Разом з тим, після пред`явлення позову, постановою Верховного Суду від 11.03.2020 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відтак, з метою запобігання порушенню розумного строку розгляду справи, представник позивача просить задовольнити клопотання та виділити в окреме провадження вимоги щодо стягнення пені у розмірі 3% на день за договором № SAMDN8587.

17.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшла заява, в якій останній просив розглянути клопотання про роз`єднання позовних вимог за його відсутності, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

17.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Тузової В.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 17.06.2020 року, за її відсутності, в якій остання зазначила, що не заперечує проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2020 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 у цивільній справі № 757/64529/19-ц шляхом виділення в окреме провадження позовної вимоги про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 3% на день за договором № SAMDN8587.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2020 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву та, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 03.11.2020 року.

22.07.2020 року та 04.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшли заяви про повідомлення дати судового засідання.

02.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 11.03.2021 року.

11.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кобзар Ю.Б. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 320/5115/17, посилаючись на те, що справи є подібними, містять аналогічні вимоги в частині стягнення з банку неустойки (пені), нарахованої позивачем на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

11.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшла заява, в якій останній просив клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі розглянути за його відсутності та відмовити у задоволенні клопотання.

11.03.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Тузової В.О. надійшла заява, в якій остання просила розглянути клопотання про зупинення провадження у справі за відсутності представника відповідача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду рішення у цивільній справі № 320/5115/17-ц.

06.09.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшла заява про поновлення провадження, яка була передана головуючому судді 12.09.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, та підготовче засідання призначено на 04.12.2023 року.

30.11.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшла заява, без застосування електронного цифрового підпису, в якій останній просив закрити підготовче провадження у справі та розглядати справу за його відсутності.

01.12.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кобзар Ю.Б. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 09.11.2021 року у справі № 320/5115/17, зазначив, що позивачем неправильно здійснено розрахунок відсотків за вкладом, які підлягають стягненню, оскільки договори вкладу було достроково розірвано на підставі заяви вкладника 05.03.2018 року, а отже з дня розірвання договорів банківського вкладу будь-які підстави для нарахування відсотків на вклади відсутні. Також зазначила, що нарахування пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути застосовано до даних правовідносин з моменту розірвання договорів вкладу, оскільки між сторонами припинено споживчі правовідносини.

04.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кобзар Ю.Б. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 04.12.2023 року, за її відсутності, в якій остання зазначила, що не заперечує проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 21.03.2024 року.

21.03.2024 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 28.05.2024 року.

27.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 28.05.2024 року, за його відсутності.

В судове засідання 28.05.2024 року з`явилась представник відповідача. Інші учасники справи в судове засідання 28.05.2024 року не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 27.05.2024 року просив розглядати справу за його відсутності.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з викладених у відзиві та додаткових поясненнях підстав та просила в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 02.11.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено наступні депозитні договори:

№ SAMDN2906 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 Євро на строк 12 місяців до 02.11.2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5% річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № 062493 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 146-147).

№ НОМЕР_2 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 Євро на строк 12 місяців до 02.11.2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5% річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № НОМЕР_3 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_4 (а. с. 148-149).

№ НОМЕР_5 (вклад «Копілка дітям») на суму 3 000,00 Євро на строк 12 місяців до 02.11.2010 року включно. Відповідно до умов договору процента ставка по вкладу складає 12,5% річних, а банк видав вкладнику електронну ощадну книжку № НОМЕР_6 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_7 (а. с. 144-145).

У зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя у 2014 році, рахунки ОСОБА_1 було заблоковано та припинено нарахування відсотків за депозитними договорами.

26.02.2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання депозитних договорів з 05.03.2018 року та виплату грошових коштів, яка не була задоволена банком (а. с. 128-132).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 15.08.2019 року про виправлення описки, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2019 року у справі № 757/36842/18-ц, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу задоволено частково; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за укладеними між сторонами договорами банківського вкладу, а саме: за договорами банківських вкладів від 02.11.2009 року № SAMDN2906, від 02.11.2009 року № SAMDN986, від 02.11.2009 року № SAMDN2750 суми вкладів у розмірі 9 000,00 Євро, суму нарахованих процентів за всіма вкладами у розмірі 9 204,33 Євро, 3% річних у розмірі 549,09 Євро; вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а. с. 11-22).

Постановою Верховного Суду від 28.12.2020 року касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року та Київського апеляційного суду від 16.10.2019 року - без змін (а. с. 170-186).

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Правовідносини з банківського вкладу врегульовані нормами ЦК України, Законами України від 12.07.2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність», від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкуренто спроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Як визначено у п. 5 ч. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець- це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Якщо вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Отже, пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) викладено правову позицію про те, що пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача, однак якщо між сторонами припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то з часу такого припинення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Тобто після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті ст. ст. 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання.

Після розірвання договору банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, яке підтверджено судовим рішенням, застосовуються приписи ст. 625 ЦК України у разі його невиконання. Тобто, з моменту розірвання договору банківського вкладу пеня, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не нараховується.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.06.2023 року у справі 757/37163/20-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року, постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2019 року та постановою Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 757/36842/18-ц встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 26.02.2018 року звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання депозитних договорів та виплату грошових коштів.

АТ КБ «ПриватБанк» отримало вказану заяву 03.03.2018 року та, з урахуванням вимоги про повернення коштів, договори вважаються розірваними через 2 банківських дні після отримання заяви вкладника, що також відповідає вимогам ст. 651 ЦК України. Тобто 05.03.2018 року між сторонами припинилися договірні правовідносини за депозитними договорами.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За вказаних обставин з 05.03.2018 року пеня за вказаними депозитними договорами відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не нараховується.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути пеню на підставі ч. 5 ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів», обчислену за період часу з 06.03.2018 року по 03.12.2019 року, тобто поза межами дії депозитних договорів.

Ураховуючи те, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 625, 1058, 1060, 1061, 1064 Цивільного кодексу України, ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 82, 133-141, 259, 263-265, 273, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ, 01001, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 10.06.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко