Справа № 571/1923/24
Провадження № 2/571/348/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судового засідання Качановської О.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02.08.2024 позивачем здійснено замовлення на виготовлення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі відповідач) дверей міжкімнатних Сіетл вартістю 45 875 грн. 02.08.2024 позивачем здійснено відповідачу передплату вказаного замовлення в сумі 20 000 гривень платіжною інструкцією №К87А-САСМ-Н043-ХКЕР. Погоджений сторонами в замовленні строк виготовлення вказаних дверей становив 4 тижні, тобто не пізніше 30.08.2024 року. Станом на 09.09.2024 року виготовлення вказаних дверей відповідачем не було здійснено. Жодної інформації щодо стану виконання передплаченого позивачем замовлення від відповідача не надходило, як і будь-яких повідомлень про виготовлення дверей та готовність до їх передачі позивачу. Скріншот замовлення №12 від 02.08.2024 року, копія платіжної інструкції№ К87А-САСМ-Н043-ХКЕР від 02.08.2024 року, скріншот переписки в месенджері Viber щодо вказаного замовлення додаються.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків щодо виконання робіт із виготовлення дверей, позивачем 09.09.2024 року направлено відповідачу вимогу, яка місти повідомлення про відмову позивача від договору щодо виготовлення зазначених дверей та вимогу повернути сплачену останньою попередню оплату в сумі 20 000 гривень. Станом на момент подачі даного позову вказана вимога залишається невиконане відповідачем.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо виготовлення дверей не виконала протягом встановленого строку, існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожен день прострочення.

Розрахунок пені наступний: 45 875 гривень (вартість виготовлення дверей) х 3% х 11 днів (30.08.2024 - кінцевий строк виконання, по 09.09.2024 - дата відмови позивача від договору), що становить 13 762,50 гривень.

Також, у спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Внаслідок невиконання відповідачем договору щодо виготовлення дверей позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у безпідставній затримці виробництва, доставлення замовлення товару, на які позивач розраховувала та чекала, що викликало сильні емоційні переживання та моральні страждання. Тому враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 гривень.

Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», правові позиції Верховного Суду, позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20 000 гривень, пеню в розмірі 13 762,50 гривень, моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, судові витрати по справі покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Оскільки поштова кореспонденція, яка надсилалася відповідачеві за зареєстрованою адресою проживання, до суду повернулася без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», про дату, час та місце розгляду справи відповідач була повідомлення шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, зазначає наступне.

Згідно замовлення №12 від 02.08.2024, по замовленню Луковець 7 «Cieтл» вартість замовлення становить 45 875 гривень. 02.08. на рахунок моно від 02.08. 20000. Решта 25 875 . Термін 4 тижні. Згідно скріншот платежу через IBAN, на рахунок ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_1 02 серпня 2024 року здійснено переказ в сумі 20 000 гривень, призначення платежу «передплата за міжкімнатні двері Луковець». Також скріншоту переписки з телефону підтверджується факт отримання коштів та повідомляється, що замовлення запускається (а.с.6 та на звороті).

Встановлено, що 02 серпня 2024 року ОСОБА_3 з рахунку НОМЕР_2 перерахувала грошові кошти в сумі 20 000 гривень на рахунок ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_1 , як передплату за міжкімнатні двері, що підтверджується платіжної інструкцією №К87А-САСМ-Н043-ХКЕР від 02.08.2024 року (а.с.8).

Як зазначає у позовній заяві позивач замовлення мало бути виконано не пізніше 30.08.2024 року. Разом з тим, станом на 09.09.2024 року замовлення не виконано.

09 вересня 2024 року позивач звернулася до відповідача із письмовою вимогою в порядку ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», згідно якої повідомляла про відмову від договору щодо виготовлення вказаних дверей та вимагала повернути їй сплачену суму передплати в розмірі 20 000 гривень, які просила перерахувати на її рахунок. Повідомляла у випадку невиконання даної вимоги змушена буде звернутись до суду із позовом про стягнення вказаної суми, неустойки, моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу. Доказом відправлення даної вимоги є опис вкладення у цінний лист та інформації про відправлення (а.с.9 та на звороті).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з умовами частини 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Пунктом 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктом 3 цієї частини виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з частни 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Пунктом 7 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або іншими документами (розрахунковий документ).

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Фактично між сторонами було укладено усний договір про виготовлення міжкімнатних дверей.

Відповідно до статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Одним із видів публічного договору є договір побутового підряду (ч. 2 статті 865 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 866 ЦК України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Відповідно до частини 2 ст.873 ЦК України, робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Предметом доказування по даній справі є, зокрема, ненадання виконавцем робіт (підрядником) замовленого товару, за який сплачено попередній внесок.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимога відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконай зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її визначений строк стає неможливим.

Частина 1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

В пунктах 1, 2, 5, 6 ч. 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно частин 1 та 2 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав, в тому числі шляхом розробки та проведення відповідних освітніх програм. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Строк виконання робіт визначений сторонами в замовленні визначено 4 тижні, тобто до 30 серпня 2024 року (а.с.6).

Відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку, 45 875 (вартість виготовлення дверей) х 3% х 11 днів (30.08.2024 року кінцевий строк виконання, по 09.09.2024 року дата відмови позивача від договору), що становить 13 762,50 гривень (а.с.3).

Разом з тим, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19.

Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Слід зазначити, що розрахунок трьох процентів річних, проведений позивачем в період дії в Україні воєнного стану.

Відтак, з огляду на положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українивідсутні підстави для стягнення з відповідача трьох процентів річних, оскільки відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду.

За змістом частини другої статті 22 Закону про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Тобто, статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №303/2147/14-ц (провадження №6-1790 цс 15) зроблено висновок: «Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону».

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження N 14-714 цс 19).

Позивач вказує, що внаслідок невиконання відповідачем договору щодо виготовлення дверей позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у безпідставній затримці виробництва, доставлення замовленого товару, на які позивач розраховувала та чекала, що викликало певні емоційні переживання та моральні страждання. Моральну шкоду позивач оцінила у 5000 гривень.

Разом з тим, визначений позивачем розмір моральної шкоди суд вважає явно завищеним. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, таку шкоду суд оцінює у 2000 гривень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, позивач просить судові витрати покласти на відповідача. До судових витрат позивач відносить судовий збір та витрати, які поніс позивач на правничу допомогу.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду подано: копії ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_3 адвокатом Сорока Віталієм Григоровичем від 09.09.2024 та свідоцтва на право заняття адвокатнською діяльністю. Разом з тим, ані протоколу погодження вартості послуг, ані акт прийому передачі наданих послуг, чи будь яких інших документів, які б підтверджували факт перехування суми витрат на правничу допомогу, яку позивач вказує у розмірі 6000 гривень, суду не надано (а.с.5).

За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду ОСОБА_3 не сплачувала судовий збір, оскільки на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від його сплати. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають до задоволення, витрати щодо сплати судового збору суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 264,265,279,354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень та 2000 (дві тисячі ) гривень моральної шкоди .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одиниць) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя А.Ф.Комзюк