УХВАЛА

20 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 715/539/24

провадження № 61-14283ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Боднарюком Георгієм Васильовичем, на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Кінащук Надія Миколаївна та приватний нотаріус Черленюх Людмила Василівна про припинення іпотеки та скасування заборони відчуження іпотечного майна,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Заявниці запропоновано надіслати уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження. Суд роз`яснив, особі, яка подала касаційну скаргу, строк та порядок виконання вимог ухвали та наслідки її невиконання.

На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду від 11 листопада 2024 року, 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала уточнену касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Посилається на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 754/8750/19, яка не містить будь-яких висновків, тому не може бути врахована на підставі статті 263 ЦПК України як підстава касаційного оскарження.

Крім цього, позивачка зазначила, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 17 Закону України «Про іпотеку» щодо захисту прав іпотекодавців.

Разом з тим скаржник не зазначає який саме відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах,з відповідним обґрунтуванням неправильного застосування судами в цій справі норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах не може бути підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 400 ЦПК України).

Тому відповідні недоліки касаційної скарги щодо необхідності зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення, визначені в ухвалі Верховного Суду від 11 листопада 2024 року, заявник не усунула.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, №21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 183, 185, 260, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 вересня 2024 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков