КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/7959/24 Головуючий у 1 інстанції: Янченко А.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу апеляційною скаргою Клименка Тараса Васильовича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 22.12.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №256573-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Вказував, що позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 22.12.2021 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №256573-КС-006 про надання кредиту.

22.12.2021 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №256573-КС-006 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-5776, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який Боржником було введено/відправлено.

Тобто, 22.12.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір №256573-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Зазначав, що відповідно до п.1 Договору кредиту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,8647 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із врахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Також, 25.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору №256573-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовилися внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме «Термін дії Договору до 06.09.2022 року».

Крім того, сторони домовилися внести зміни в п.1 Договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту 259 днів».

Вказував, що позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).

Проте, до теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором

№256573-КС-006 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором №256573-КС-006 позичальника, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №256573-КС-006 позичальника, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №256573-КС-006 на загальну суму 6870,00 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом з врахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

За п.5.1. Правил, які відповідно до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 10.04.2024 року утворилась заборгованість за Договором №256573-КС-006 про надання кредиту у розмірі 77 870,62 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 25 000,00 грн.; суми прострочених платежів за процентами - 50 457,92 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2 412,70 грн.

Крім того, відповідач через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.

Згідно п.п.3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією, в розумінні ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п.3.1.2, 3.1.3 Правил).

Як зазначалось, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 22.12.2021 року направлено відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір №256573-КС-006 про надання кредиту.

Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.

22.12.2021 року відповідач, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №256573-КС-006 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G-5776, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 вказаного позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.

Згідно з п.п.4.4.4. Правил позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок НОМЕР_2 належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.

Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №256573-КС-006 про надання кредиту від 22.12.2021 року, що становить 77 870,62 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 25 000 грн, суми прострочених платежів за процентами у розмірі

50 457,92 грн та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 2412,70 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 256573-КС-006 про надання кредиту від 22.12.2021 року у розмірі 39 912 грн 70 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 241 грн 60 коп.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення згідно з яким стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошову суму у розмірі 37 957,92 гривень 92 копійки заборгованості за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом за Договором про надання кредиту №256573-КС-006 від 22.12.2021 року, а в решті рішення залишити без змін.

Скарга обґрунтована тим, що відсотки по кредитному договору №256573-КС-006 нараховані в межах строку дії Договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та в межах строку дії договору.

В третьому пункті Договору сторони визначили обов`язковий графік платежів за Договором.

Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів, визначеного п.3 Договору, тоді треба було б сплатити проценти за користування кредитом у сумі 26 210,00 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня проценти за відсотковою ставкою 0,86470000 %, зменшується.

Також, 25.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 256573-КС-006 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода).

Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились продовжити термін дії Договору в новій редакції, а саме: до 06.09.2022 р.».

За п.6 Додаткової угоди Сторони домовились встановити новий графік платежів для погашення заборгованості позичальника.

Зазначає, що згідно нового графіка платежів, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів, визначеного п.1 Додаткової угоди, то лише у такому випадку треба було б сплатити проценти за користування кредитом у сумі 35 927,36грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня проценти за відсотковою ставкою 0,86470000 %, зменшується.

Однак, Боржником належним чином умови договору не виконувались, графік не дотримувався, а всього було сплачено за весь період дії договору лише 6 870,00 грн., чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до збільшення суми нарахованих процентів (подорожчання кредиту), оскільки відсоткова ставка в розмірі 0,86470000% нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено п.2 Договору.

На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №256573-КС-006 повністю відповідає умовам Договору та вимогам законодавства, а саме, ст.1048, 1050, 1056-1 ЦК України.

Штрафні санкції та проценти згідно ст.625 ЦК України за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог.

Звертає увагу, що згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях.

Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Як вже зазначалось, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а саме, протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі (вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 23.05.2018 року по справі №910/1238/17).

Вказує, що враховуючи вищезазначену різну правову природу вказаних процентів, вони не є тотожніми за своєю суттю, а відтак, це обумовлює різні правові наслідки можливості їх нарахування та обов`язковості їх нарахування кредитором та сплати боржником: якщо проценти за користування кредитом є основною суттєвою умовою кредитного договору і обов`язок їх сплати позичальником обумовлений нормами статей 629 та 1056-1 ЦК України (договір та всі його умови є обов`язковими для позичальника, який повинен в обов`язковому порядку сплатити такі проценти позикодавцю), то проценти, нараховані за межами строку кредитування на підставі норм статті 625 ЦК України (проценти річні) є заходами цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання умов договору та/або за порушення його умов (неповернення кредиту та несплату процентів за користування кредитними коштами в строки, визначені в кредитному договорі) та саме нарахування і подальше стягнення такого виду процентів спрямовані на компенсацію майнових втрат особи (в даному випадку - позивача), що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (в даному випадку - Відповідачем), тобто, носять компенсаційний (компенсаторний) характер.

Таким чином, у даному випадку позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у відповідності до ст.1056-1 ЦК України та у межах строку дії договору, який був встановлений умовами Договору

№256573-КС-006 про надання кредиту від 13.07.2021 року і закінчувався 28.12.2021 року.

На підставі викладеного вважає, що розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №256573-КС-006 повністю відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства. Вище зазначена позиція позивача щодо правомірності нарахування відсотків на залишок заборгованості підтверджена новітньою судовою практикою в аналогічній судовій справі, де ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» стягувало заборгованість за таким же кредитним договором.

Включення до тексту Кредитного договору умов про сплату відповідачем процентів за користування кредитом (пункт 1 Кредитного договору), а рівно й подальше нарахування позивачем зазначених процентів та витребування їх від відповідача (в т.ч. в судовому порядку), є законним та обгрунтованим - оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо саме надання споживчих кредитів, яким і є по своїй правовій суті і Кредитний договір (див. пункт 9 Кредитного договору), з огляду на наступне.

На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору №256573-КС-006 повністю відповідає умовам Договору та вимогам законодавства, а саме, ст.1048, 1050, 1056-1 ЦК України, а позовні вимоги у сумі 77 870,62 грн., у тому числі про стягнення процентів у сумі 50 457,92 грн, є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом першої інстанції не зазначено жодної норми чинного законодавства, яка наділяє суд правом зменшувати розмір нарахованих процентів за користування кредитом, що нараховані у межах строку дії.

Вказує, що посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 є помилковим та некоректним, оскільки у даній справі проценти за користування кредитом не нараховувались після закінчення строку дії кредитного договору та не заявлялись до стягнення у позовних вимогах, що підтверджується матеріалами справи.

Вищезазначена позиція позивача щодо правомірності нарахування відсотків на залишок заборгованості підтверджена новітньою судовою практикою в аналогічній судовій справі, де ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» стягувало заборгованість за таким же кредитним договором.

Зазначає, що норми чинного законодавства чітко та однозначно передбачають право позивача (як кредитодавця) на законне отримання доходу за Кредитним договором у вигляді процентів за користування кредитними коштами протягом дії строку кредитування.

Вважає за необхідне відзначити, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ані відповідач, ані його представник контррозрахунку суми заборгованості за Кредитним договором (в т.ч. і щодо нарахованих і не сплачених процентів) не надавали і незгоди щодо правильності Розрахунку у відповідних процесуальних документах (відзиві на позовну заяви, Запереченнях на відповідь на відзив) взагалі не висловлювали.

Вважає, що внаслідок дій та/або бездіяльності суду першої інстанції під час розгляду цієї судової справи фактично відбулось протизаконне втручання суду першої інстанції в договірні відносини між позивачем та відповідачем - адже через прийняття оскаржуваного рішенням позивач був безпідставно позбавлений права як на отримання від відповідача процентів за користування кредитними коштами за Кредитним договором, так і взагалі права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі за текстом - «Конвенція») та статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1402-19#Text), оскільки таких повноважень (ані щодо зменшення розміру процентів за користування кредитними коштами, ані, тим більше, щодо позбавлення позивача належного йому права на їх отримання) суду першої інстанції не надано ні нормами ЦПК, ні нормами ЦК (як от, наприклад, у випадку, визначеному в частині третій статті 551 ЦК України: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають суттєве значення), а протилежне (що має місце в даному випадку) протирічить нормам статей 2 і 10 ЦПК України, статей 1 та 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - в частині перевищення повноважень суду, недотримання встановлених законодавством судових процедур та засад верховенства права.

З огляду на вищезазначене, є всі підстави стверджувати, що цивільне законодавство взагалі не містить імперативної норми, яка б позбавляла кредитодавця права на отримання плати за користування кредитними коштами (проценти), хоча б і внаслідок прийняття компетентним судом відповідного судового рішення.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було неповно з`ясовані суттєві обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та була надана невірна оцінка доказам, наданим позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов невірних висновків у справі, а саме: в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача суми процентів за користування в розмірі 37 957,92 гривень за Кредитним договором. Ухвалене рішення в зазначеній частині не можна визнати законним та обґрунтованим.

Тому, апелянт вважає, що через всі грубі порушення норм, як матеріального, так і процесуального права, судом першої інстанції було ухвалено незаконне рішення в частині часткової відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача суми процентів за користування у розмірі 37 957,92 гривень.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за договором № 256573-КС-002 про надання кредиту від 22 грудня 2021 року у розмірі 39 912 грн 70 коп.не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 37 957 грн 92 коп.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками в повному обсязі згідно позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просив суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір №256573-КС-006 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1 Договору кредиту ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 25000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,8647 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Крім того, 25 січня 2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору №256573-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовилися внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції, а саме, «Термін дії Договору до 06.09.2022 року».

Також сторони домовилися внести зміни в п.1 Договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту 259 днів».

Встановлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).

Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №256573-КС-006 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором №256573-КС-006 позичальника, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

За розрахунком заборгованості за Договором №256573-КС-006 позичальника, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №256573-КС-006 на загальну суму 6 870 грн.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актівцивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ст.ст.525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Нормами ч.1 ст.1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.

За змістом ч.1, 2, 7 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною.

Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у межах строку дії договору, який був установлений умовами договору та додатковою угодою до договору №256573-КС-006 про надання кредиту від 22 грудня 2021 року.

Пунктом 2 Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Отже, відсотки по кредитному договору №256573-КС-006 нараховані в межах строку дії Договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та в межах строку дії договору.

В пункті 3 Договору сторони визначили обов`язковий графік платежів за Договором, тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів, визначеного п.3 Договору, тоді треба було б сплатити проценти за користування кредитом у сумі 26 210 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти за відсотковою ставкою 0,86470000 %, зменшується.

25.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору №256573-КС-006 про надання кредиту (далі - Додаткова угода), відповідно до умов якої Сторони домовились продовжити термін дії Договору в новій редакції, а саме, до 06.09.2022 року.

Згідно з п.6 Додаткової угоди Сторони домовились встановити новий графік платежів для погашення заборгованості позичальника.

За новим графіком платежів, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів, визначеного п.1 Додаткової угоди, то лише у такому випадку треба було б сплатити проценти за користування кредитом у сумі 35 927, 36 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти за відсотковою ставкою 0,86470000 %, зменшується.

Проте, Боржником належним чином умови договору не виконувались, графік не дотримувався, а всього було сплачено за весь період дії договору лише 6 870 грн, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до збільшення суми нарахованих процентів (подорожчання кредиту), оскільки відсоткова ставка в розмірі 0,86470000% нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено п.2 Договору.

Виходячи з наведеного, розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №256573-КС-006 повністю відповідає умовам Договору та вимогам законодавства, а саме, ст.1048, 1050, 1056-1 ЦК України.

Штрафні санкції та проценти згідно ст.625 ЦК України за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять до складу позовних вимог.

Оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягала стягненню у розмірі 50 457,92 грн.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі №2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі №686/13446/15 не є релевантними для обставин цієї справи, оскільки у даній справі проценти за користування кредитом не нараховувались після закінчення строку дії кредитного договору та не заявлялись до стягнення у позовних вимогах.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 12 500 грн, виходячи із графіку платежу згідно п.6 Додаткової угоди №1 до Договору №256573-КС-006 про надання кредиту від 22 грудня 2021 року, на вищезазначене уваги не звернув, не обґрунтував визначений ним розмір стягнення та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову щодо цієї вимоги, у зв`язку з чим рішення, що оскаржується, прийнято помилково та необґрунтовано, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене та те, що судом першої інстанції зазначено загальну суму заборгованості і не зазначено, з чого вона складається, колегія суддів вважає за необхідне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 256573-КС-006 про надання кредиту від 22.12.2021 року, а саме: суму прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 25 000 грн, суму прострочених платежів за процентами у розмірі 50 457 грн 92 коп та суму прострочених платежів за комісією у розмірі 2 412 грн 70 коп., а всього: 77 870 грн 70 коп.

Також, в порядку ст.141 ЦПК України, слід стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 846 грн 04 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Клименка Тараса Васильовича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором

№ 256573-КС-006 про надання кредиту від 22 грудня 2021 року, а саме: суму прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн, суму прострочених платежів по процентах у розмірі 50 457 (п'ятдесят тисяч чотириста п'ятдесят сім) грн 92 коп та суму прострочених платежів за комісією у розмірі 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн 70 коп., а всього - 77 870 (сімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят) грн 70 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 864 (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) грн 04 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: