КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/8700/13 Головуючий у І інстанції Клочко І.В.
Провадження №22-з/824/1630/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

18 грудня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Старчі Андрія Васильовичапро стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ), треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради», про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування майном,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй ізольовану кімнату більшої площі, а ОСОБА_2 виділити у користування ізольовану кімнату меншої житлової площі. Коридор, кухню, туалет та ванну кімнату залишити у спільному користуванні.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 . Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 з правом відкриття окремих особових рахунків на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Виділено в користування ОСОБА_1 кімнату площею 17,25 кв.м, а ОСОБА_2 кімнату площею 12,25 кв.м - без зміни часток у праві власності. Кухню, коридор, туалет та ванну кімнату залишено у спільному користуванні. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 555,71 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 (правонаступника відповідача ОСОБА_2 ) - адвокат Фадеєва Н.І.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення скасувати.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Фадєєвої Наталії Ігорівни залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року залишено без змін.

31 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. подав до суду засобами поштового зв`язку клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 225765,59 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року клопотання Старча Андрія Васильовича , який представляє інтереси ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу повернуто заявнику без розгляду, у зв`язку з тим, що дане клопотання не підписане заявником.

28 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. повторно подав до суду засобами поштового зв`язку, клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 225765,59 грн.

В клопотанні вказано, що11 січня 2023 року ОСОБА_1 було подано до Київського апеляційного суду заяву про подання доказів понесених судових витрат, в якій вказано, що докази понесених судових вират у зв`язку з розглядом справи будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

15 лютого 2023 року між ОСОБА_1 , як клієнтом, та адвокатом Старча Андрієм Васильовичем був укладений договір № 23/4 про надання правничої (правової) допомоги (далі - договір) відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до Додаткового договору № 2 від 22 травня 2024 року до договору №23/4 від 15 лютого 2023 року про надання правничої (правової) допомоги гонорар адвоката за ведення справи №754/8700/13 становить 10 % від ціни позову, що становить 225765,59 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 225765,59 грн.

Разом із клопотанням про стягнення судових витрат, представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів понесення витрат на правову допомогу.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. зазначає, що 31 серпня 2024 року представником Старч а А.В. було направлено поштою на адресу, ОСОБА_3 , ПАТ «КБ» Хрещатик», КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради», Київського апеляційного суду клопотання вих. №173/24 про долучення доказів понесених судових витрат та здійснення розподілу судових витрат, що підтверджується фіскальним чеком №104, ІДg9S1ut26tUY.

Однак, під час направлення клопотання вих. №173/24 адвокатом Старча А.В. було помилкового пропущено сторінку № 6 наведеного клопотання та не підписано його.

Звертає увагу, що адвокатом Старча А.В. під час направлення клопотання вих. №173/24 про долучення доказів понесених судових витрат та здійснення розподілу судових витрат було дотримано 5 -ти денний строк подання доказів понесених судових витрат, з дня ухвалення постанови Київським апеляційний судом, а саме подано на третій день.

Таким чином, представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. вважає, що строк для подання доказів понесених судових витрат підлягає поновленню.

26 листопада 2024 року від представника ОСОБА_3 - адвоката Фадеєвої Н.І. надійши заперечення на клопотання про долучення доказів понесених судових витрат та здійснення розподілу судових витрат, в яких остання просить просить подане 28 жовтня 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Старча А.В. клопотання залишити без розгляду, так як воно подано з порушенням 5-ти денного строку відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Також в запереченнях зазначено, що на час розгляду справи будь-які судові витрати з оплати правничої допомоги не були понесені позивачем.

В запереченнях представник ОСОБА_3 - адвокат Фадеєва Н.І. зазначає, що розподілу підлягають саме фактичні судові витрати учасника справи, понесені v зв`язку з такою справою, а не уявні або потенційні витрати, оскільки до моменту оплати договір/додатковий договір можуть бути змінені необмежену кількість разів або взагалі, розірвано, відповідно ні апелянт, ні суд не матимуть можливості перевірити, чи взагалі будуть понесені позивачем ці судові витрати в майбутньому.

У даному випадку позивачем заявлено до стягнення «гонорар успіху», який на 100% перевищує фактично понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, що вказує на безпідставність таких вимог.

На думку представника ОСОБА_3 - адвоката Фадеєвої Н.І., обсяг робіт, виконаних адвокатом в апеляційному провадженні, та їх вартість, не відповідають фактичним витратам, необхідним для розгляду апеляпшної скарги, а вартість правничої допомоги, заявлена позивачем, не співмірна з обсягом та часом, який адвокат міг би витратити на виконання відповідних робіт у спірних правовідносинах.

Крім того, представник ОСОБА_3 - адвокат Фадеєвої Н.І. вказує на те, що справу не можна кваліфікувати як складну.

Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача 255 765,59 грн витрат на професійну (правничу) допомогу відсутні, тому заява адвоката Старчі A.B. не підлягає задоволенню.

Перевіривши причини пропуску строку на подання доказів понесених судових витрат, апеляційний суд, з урахуванням наведених адвокатом обставин, вважає можливим поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Старчі А.В. строк на подання доказів понесених судових витрат, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у даній справі, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, судова колегія вважає, що дана заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно положень ч. 1, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

П. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані ч. 4 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 6, 7 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.2 ст. 137, ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Згідно з п.п. 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Ст. 29 Закону №5076-VI визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі ст. 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2023 року між ОСОБА_1 , як клієнтом, та адвокатом Старча А.В. був укладений договір № 23/4 про надання правничої (правової) допомоги (далі - договір) відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 6.1. договору гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором.

П. 6.2. договору визначено, що гонорар складається з суми вартості допомоги, яка узгоджена сторонами та зазначена в додатку № 1 (прайс вартості правничої допомоги) та додатку № 2 (протокол погодження вартості правничої допомоги) до цього договору.

Сторони дійшли згоди, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар, визначений сторонами у додатку № 1 до цього договору є розумним та враховано витрачений адвокатом час (п. 6.3. договору).

У відповідності до п. 6.7. договору факт наданих адвокатом послуг клієнту підтверджується актом виконаних робіт, підписаний сторонами.

Підставою для сплати гонорару є акт виконаних робіт та рахунок-фактура.

Відповідно до Додаткового договору № 2 від 22 травня 2024 року до договору №23/4 від 15 лютого 2023 року про надання правничої (правової) допомоги:

Сторони дійшли згоди доповнити Договір №23/4 від «15» лютого 2023 року про надання правової (правової) допомоги Розділ 6 п. 6.14 наступного змісту:

- сторони дійшли згоди, що за введення (повний супровід) адвокатом справи №754/8700/13-ц та визначили розмір гонорару адвоката та було враховано складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини та погоджено фіксований розмір гонорару який є розумним та враховано витрачений адвокатом час в тому числі в майбутньому та який становить 10 % від ціни позову (квартири АДРЕСА_1 ), (Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 17 травня 2024 року вартість квартири - 2 257 655,92 грн), що становить - 225 765,59 грн;

- ця частина гонорару сплачується Клієнтом протягом шістдесяти днів з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №754/8700/13-ц.

Факт надання адвокатом правничої допомоги підтверджується актом від 29 серпня 2024 року № 23/4-2 про передачу-прийняття наданої правничої (правової) допомоги, з якого вбачається, що адвокатом було надано правничу (правову) допомогу Клієнту у зв`язку з розглядом справи №754/8700/13-ц та наведено детальний опис робіт/наданої правничої допомоги.

Таким чином, загальний розмір витрат сторони позивача за надання адвокатом послуг правової допомоги щодо розгляду справи у складає 225 765,59 грн грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Зі змісту ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст. 182 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

З матеріалів справи вбачається, що сторониповідомлялись належним чином про розгляд клопотання про стягнення судових витрат.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Фадєєва Н.І. подала свої заперечення щодо клопотання про стягнення судових витрат з позивача, в яких вказала, що заявлена сума витрат на правничу допомогу не відповідає фактичним витратам та є неспівмірною з обсягом виконаних робіт адвокатом у спірних правовідносинах.

Зазначена справа не відноситься до категорії справ значної складності, які потребують самостійного напрацювання представником окремого правового висновку та наведення нових обставин, які мають значення для справи.

Із долучених до матеріалів справи Акту №23/4-2 про передачу-прийняття наданої правничої (правової) допомоги від 29 серпня 2024 року та рахунку-фактури №23/4-2.1 від 29 серпня 2024 року, в яких конкретизовані послуги надані адвокатом клієнту, неможливо вирахувати ціну наданих послуг, оскільки в поданих документах вказано лише кількість годин витрачених на кожну вказану та надану адвокатом послугу окремо.

В договорі №23/4 від 15 лютого 2023 року про надання правничої (правової) допомоги вартість однієї години роботи адвоката не вказана.

Крім того, відповідно до Додаткового договору № 2 від 22 травня 2024 року до договору №23/4 від 15 лютого 2023 року про надання правничої (правової) допомоги: сторони дійшли згоди доповнити Договір №23/4 від «15» лютого 2023 року про надання правової (правової) допомоги Розділ 6 п. 6.14, згідо якого сторонами погоджено фіксований розмір гонорару, що не є погодиним видом оплати за наданні послуги.

З урахуванням обставин справи та долучених до справи доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав до стягнення в повному розмірі витрат з ОСОБА_3 .

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Визначаючи розмір понесених витрат на правничу допомогу адвоката апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих послуг, ціну позову.

Між тим, колегія суддів вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, надані адвокатом обсяги послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, яки неможливо визначити на підставі наявних в матеріалах справи поданих представником ОСОБА_1 - адвокатом Старча А.В. доказів.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про здійснення розподілу судових витрат, які будуть достатніми за виконану роботу з надання адвокатських послуг, та стягнення зі ОСОБА_3. компенсації понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн, у зв`язку із чим приймає додаткову постанову у порядку ст. ст. 270 та 381 ЦПК України.

Керуючись ст. 133,137,141,246,270,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Старча Андрію Васильовичу строк для подання доказів понесених судових витрат.

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Старча Андрія Васильовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст постанови складений 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар