Пр.№2-з/756/202/24
У Х В А Л А

20 грудня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Богомазов П.С. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

-заборонити акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» здійснювати розпорядження та/або відчужувати у будь який спосіб будівлю центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7317 м.кв.. реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 00;

-накласти арешт на будівлю центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7317 м.кв., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 00.

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним.

Протягом п?яти робочих днів з моменту подання даної заяви про забезпечення позову (12.12.2024 р.) ОСОБА_1 буде подано до Оболонського районного суду міста Києва позовну заяву до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі за текстом- АТ «Укрексімбанк», банк) про визнання права власності на предмет неустойки, витребування (стягнення) неустойки, визнання укладеним акту передачі предмету неустойки, визнання нікчемного договору дійсним.

30.08.2023 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» (надалі - ТОВ «ОКІ», Первісний кредитор) підписано і нотаріально посвідчено Договір відступлення права вимоги N? 01/300823, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав право витребувати від АТ «Укрексімбанк» предмет неустойки через значний перелік порушень допущених банком за Договором найму майнових прав від 20.11.2015 р.

ОСОБА_1 вважає предмет неустойки, який банк мав обов?язок передати йому на підставі вимоги від 07.08.2023 р. своєю власністю, однак Відповідач станом на дату подання позову предмет неустойки не передав чим порушив мирне володіння ОСОБА_1 своїм майном.

Предметом спору між сторонами за позовом є право власності і право мирного володіння своєю власністю відповідно до ст.41 Конституції України, а підставою позовних вимог є неодноразові порушення обов?язків та розірвання у односторонньому порядку банком Договору найму майнових прав від 20.11.2015 та Договір про відступлення права вимоги N? 01/300823 від 30,08.2023 р. з додатками,

Предметом позову є вимоги які виникають на підставі припинення Договору найму та порушення Відповідачем обов?язків, передбачених Договором, за яким первісний кредитор відступив Позивачеві право вимоги та додатки до нього.

В обґрунтування необхідності застосування судом заходів забезпечення позову Позивач посилається на ті обставини, що АТ «Укрексімбанк» здійснює продаж власності ОСОБА_1 на ДП «СЕТАМ».

Протиправний продаж власності ОСОБА_1 призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення судом позовних вимог Позивача, призведе до незаконного позбавлення права власності, а отже до істотних негативних наслідків для ОСОБА_1

АТ «Укрексімбанк», починаючи з 04.03.2024 р. намагається продати об?єкт нерухомого майна (предмет неустойки), який ОСОБА_1 вважає своєю власністю, а наступний аукціон з продажу відбудеться вже 16.12.2024 р.

22.09.2022 р. АТ «Укрексімбанк» набув право власності на об?єкт нерухомого майна і таким чином банк став правонаступником Наймодавця за Договором найму майнових прав від 20.11.2015 р.

АТ «Укрексімбанк» у односторонньому порядку відмовився від виконання Договору найму та силовим шляхом позбавив ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» прав, передбачених договором, зокрема права користування будівлею, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, отже Договір найму розірвано банком у односторонньому порядку, що є неприпустимим.

На виконання вимоги Первісного кредитора від 07.08.2023 р., АТ «Укрексімбанк» мав обов?язок протягом семи днів передати у власність Первісного кредитора предмет неустойки. Зазначена вимога отримана банком, але не виконана.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

16.12.2024 на адресу суду надійшли заперечення АТ «Укрексімбанк» проти поданої заяви, в якій висловлено прохання про відмову у її задоволенні, у зв`язку з встановленою судом нікчемністю Договору найму майнових прав від 20.11.2015, що укладений між Багатопрофільним підприємством «Солідарність» у формі ТОВ та ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій», що унеможливлює передачу будь-яких прав за ним до ОСОБА_1 АТ «Укрексімбанк» на цей час є власником зазначеного приміщення, накладення арешту на нього є втручанням в діяльність банку і перешкоджатиме власнику у реалізації його повноважень. Також зазначено про необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення, можливості вирішення заяви у судовому засіданні з викликом сторін.

Суд вважає можливим вирішити заяву про забезпечення позову без учасників справи, у зв`язку з чим про її розгляд їх не повідомлено.

Оцінивши доводи заявника, заперечення банку, дослідивши надані докази, суд вважає правильним відмовити у прийнятті заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.08.2006 між АТ "Державний експортно - імпортний банк України" (банк) та Багатопрофільним підприємством "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (позичальник) було укладено кредитний договір № 18106К31/2159 (далі - кредитний договір) з додатковими угодами.

В забезпечення виконання вимог БП "Солідарність" у формі ТОВ за кредитним договором №18106К31/2159 від 18.08.2006 між боржником і банком укладено іпотечний договір №18106Z109 від 19.08.2006, предметом якого є будівля центру сімейного дозвілля (літ. А), загальною площею 7317 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була у власності Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.

07.10.2015 між ТОВ «ОКІТ» (учасник) та БП "Солідарність" у формі ТОВ (набувач) було укладено 20.11.2015 договір найму майнових прав (нова редакція), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за №2162.

Згідно з п. 1.1 цього договору наймодавець (БП "Солідарність" у формі ТОВ) передає наймачу ТОВ "Освітня корпорація інформаційних технологій" (далі- ТОВ "ОКІТ") своє право володіння, користування та право розпорядження (далі - майнові права) - будівлею центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7317 кв.м. Майнові права передаються строком на п`ять років з дня укладання цього договору. При цьому сам об`єкт нерухомого майна за цим договором у найм або у власність не передається. За змістом пункту 2.1. договору наймодавець передає права з метою забезпечення збереження предмета іпотеки - об`єкта нерухомого майна.

П.2.2. цього договору було визначено, що наймодавець (БП "Солідарність" у формі ТОВ) передає наймачу ТОВ "Освітня корпорація інформаційних технологій" майнові права з метою покладення на ТОВ "Освітня корпорація інформаційних технологій" обов`язків Власника об`єкта нерухомого майна. Вказане вище розтлумачено у п.14 цього договору "Тлумачення змісту договору та термінів", де визначено, що наймач користується об`єктом нерухомості - будівлею центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7317 кв.м. відповідно до цільового призначення за відплатним договором найма майнових прав передбачений статтями 759-786 ЦК України.

22.09.2022 р. АТ «Укрексімбанк» набув право власності на об?єкт нерухомого майна

30.08.2023 між ОСОБА_1 (Новий кредитор) та ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» (Первісний кредитор) підписано і нотаріально посвідчено Договір відступлення права вимоги N? 01/300823, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає у повному обсязі), а новий кредитор приймає (набуває у повному обсязі) належне первісному кредитору право вимоги, вказане у п.1.2, 1.3 цього Договору.

Згідно з п.1.2 цього Договору, під Правом вимоги у цьому Договорі Сторони розуміють обсяг майнових прав (права вимоги) Первісного кредитора витребувати (стягнути) у Боржника (Наймодавця та/або його Правонаступника) у власність предмет неустойки - об?єкт нерухомого майна, а саме будівлю центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера А), загальною площею 7317 кв.м., яке виникло на підставі: пункту 9.7. та як наслідок невиконання Боржником (Наймодавцем) умов, передбачених п.6.2. Договору найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015 року, посвідчений Данич О.Ф., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20.11.2015 року за реєстровим N?2162 (надалі - «Основний договір»), який був укладений між багатопрофільним підприємством «Солідарність» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - «Наймодавець») та товариством з обмеженою відповідальністю «Освітня корпорація інформаційних технологій» (надалі «Наймач»); статей 513, 514, 516, 517 та 519 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.1.3 Договору, право вимоги, вказане в п. 1.2., стосується об?єкта нерухомого майна та його складових частин.

Спір між АТ «Укрексімбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" та Багатопрофільним підприємством "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним (нікчемним) договору, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та звільнення з приміщення будівлі перебував на вирішенні Господарського суду Харківської області та завершено ухваленням рішення від 08.08.2023, яке на момент вирішення заяви про забезпечення позову набрало законної сили.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 28.11.2024 закрито провадження у справі за позовом АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" та Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання відсутнім права вимоги та про визнання договору недійсним, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду відповідно до норм ЦПК України, а відноситься до предметної підсудності господарського суду. Ця ухвала на момент вирішення заяви про забезпечення позову не набрала законної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Звертаючись до суду з цією заявою ОСОБА_1 посилається на виключну підсудність справи, оскільки майбутній спір виник із приводу нерухомого майна, зазначеного вище, що знаходиться в Оболонському районі м.Києва.

Разом з тим, суд, вирішуючи питання про можливість вирішення поданої заяви, завертає увагу на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (стаття 20 ЦПК України).

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) зроблено висновок, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

В цій справі майбутній спір виник щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, перехід права власності на майно, переданого в іпотеку, до відповідача відбувся у межах умов іпотечного договору, а тому всі спори, пов`язані з припиненням права власності відповідача, зокрема, шляхом звернення стягнення на нього як на предмет неустойки підлягають розгляду в порядку господарського судочинства за правилами ГПК України.

У випадку, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі (п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України).

Враховуючи те, провадження у справі за заявою про забезпечення позову не підлягає відкриттю, однак ця заява подана до загального місцевого суду з порушенням правил предметної юрисдикції, вважаю правильним відмовити у прийнятті її до розгляду, роз`яснивши заявнику, що його вимоги підлягають вирішенню господарським судом в порядку, передбаченому ГПК України.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Копію ухвали для відома всім учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя А.М. Майбоженко