Провадження № 2/161/5050/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

18.10.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 та після його смерті залишилася спадщина, до складу увійшла 1/4 частка кв. АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира приватизована померлим ОСОБА_5 , нею, та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому всім співвласникам, у тому числі померлому чоловіку, належить по 1/4 частці у квартирі (далі спадкове майно). ОСОБА_5 не залишив заповіту, а тому спадкування відбувається за законом. Зазначає, що спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 є вона, як дружина померлого, а також відповідачі, які є його синами. Ніхто із спадкоємців заяву до нотаріуса не подавав, спадкова справа не заводилась. У свою чергу, вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з чоловіком на час його смерті. Однак, на день смерті чоловіка вона була зареєстрована в м. Луцьку у квартирі свого сина ОСОБА_6 . Вказує, що на даний час їй необхідно визнати право власності на спадкове майно. Приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. надано роз`яснення, що видати свідоцтво не можливо, оскільки нею не доведено факт прийняття спадщини. У зв`язку з цим, вона змушена звернутись до суду. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі за АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом право власності на спадкове майно 1/4 частку квартири за АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Судові витрати по сплаті судового збору просив залишити за позивачкою. Разом з тим, просив суд повернути ОСОБА_2 з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3198 грн.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, попередньо подали заяви про визнання позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , та після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна увійшли, зокрема, 1/4 частин кв. АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємця першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина позивачка ОСОБА_2 , а також їх спільні діти відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як встановлено судом, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась. Дана обставина підтверджується листом приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. № 258/01-16 від 06.12.2024 року (а.с. 70-71).

У свою чергу, як слідує з листа приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. № 199/01-16 від 06.09.2024 року, ОСОБА_2 у відповідь на її звернення роз`яснено, що видача їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неможливою, оскільки нею не надано доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 13).

У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що вона постійно проживала разом зі своїм чоловіком, у тому числі й на день його смерті, тим самим прийняла спадщину у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як встановлено судом, померлий ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_2 з 15.12.1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6), за час якого у них народилося двоє синів відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7, 8).

Допитані в ході розгляду справи свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили той факт, що померлий ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_2 станом на 25.12.2005 року проживали за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку, суд приймає до уваги визнання позову відповідачами у справі, оскільки останні, як сини позивачки та померлого ОСОБА_5 , підтвердили факт постійного проживання їх батьків станом на 25.12.2005 року в квартирі за АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкування, за нормами ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Отже, позивачці як спадкоємиці після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належить 1/4 частка квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Наявність спадкового майна в натурі підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 12.07.1994 року та технічним паспортом на вищевказану квартиру (а.с. 9-11).

Оскільки, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, у зв`язку з тим, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також вона позбавлена можливості в інший спосіб реалізувати своє право, в частині спадкування майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом, який став підставою розгляду цивільної справи № 161/19362/24, було заявлено 2 (дві) позовні вимоги: немайнового характеру про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті, за подання якої необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.; майнового характеру про визнання права власності на 1/4 спадкового майна, за подання якої необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3198,38 грн. (ціна позову 319838 грн. х 1 %).

Отже, загальна суму судового збору, яка підлягала сплати позивачкою при зверненні до суду з даним позовом становить 4409,58 грн., однак останньою фактично сплачено судовий збір у розмірі 7608,20 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Із наведеного слідує, що надміру сплачені кошти в розмірі 3198 грн. підлягають поверненню позивачу.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182.

Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1217, 1222, 1223, 1261, 1266, 1268-1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, а саме на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі за АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на спадкове майно 1/4 частку квартири за АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України надміру сплачену суму судового збору у розмірі 3198 (три тисячі сто дев`яносто вісім) грн., яка була сплачена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН129 від 11 вересня 2024 року.

Оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН129 від 11 вересня 2024 року знаходиться в матеріалах цивільної справи № 161/19362/24, провадження № 2/161/5050/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності на спадкове майно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Рішення суду у повному обсязі складено 24 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук