Справа № 197/132/23
Провадження № 2/204/3415/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року АТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , в якій прохає стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року у сумі 258155,42 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNG0GK00002212, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 36600 доларів США на термін до 08 червня 2027 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, оскільки остання не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Внаслідок цього, станом на 04 січня 2023 року за нею рахується заборгованість у розмірі 258155,42 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США, яку позивач прохає стягнути разом із судовими витратами у розмірі 141572 гривні 43 копійки.

15 червня 2023 року вищевказана справа надійшла на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Білявського районного суду Одеської області (а. с. 64).

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 15 годину 45 хвилин 08 серпня 2023 року (а. с. 67), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 17301/23-вих/2/204/2616/23 від 23 червня 2023 року (а. с. 68).

08 серпня 2023 року на адресу суду від представниці відповідачки адвокатки Захарчук К.О., надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 81-90), в якому вона позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 204/5932/14-ц в рахунок погашення заборгованості відповідачки за договором про іпотечний кредит № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , в розмірі 849764 гривні 83 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 361596 гривень 69 копійок, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 249110 гривень 18 копійок, з заборгованості з комісії у розмірі 48163 гривні 27 копійок, пеня у сумі 135407 гривень 92 копійки, штраф (фіксована частина) у розмірі 250 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 55236 гривень 77 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є., 08 червня 2007 року, реєстровий № 133, - квартиру АДРЕСА_1 способом реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Таким чином, спір для вирішення якого АТ КБ Приватбанк» звернувся до суду вже судом розглянутий та по суті спору винесено рішення, яке набрало законної сили. Більш того, вказує на те, що 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис за № 9713, про стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» на виконання кредитного договору № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року заборгованості у розмірі 115838,10 доларів США, що за курсом 25,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 липня 2017 року складає 2990939 гривень 74 копійки, з урахуванням: 30684,08 долари США заборгованість за тілом кредити, 34505,54 долари США заборгованість за відсотками та, 44385,64 долари США заборгованість по пені. Стягнення вказаної заборгованості здійснено за період з 08 червня 2017 року по 25 липня 2017 року. 04 січня 2018 року за вказаним виконавчим написом нотаріуса Другим Правобережним ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах було відкрито виконавче провадження № 55473029. Разом з цим, прохає суд застосувати строки позовної давності в межах заявлених банком вимог щодо розміру відсотків та пені за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, після вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості (04 жовтня 2017 року).

31 серпня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача (а. с. 93-95) на відзив, в якій він на задоволенні позовних вимог наполягає.

В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, 08 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNG0GK00002212, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 36600 доларів США на термін до 08 червня 2027 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, оскільки остання не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Внаслідок цього, станом на 04 січня 2023 року за нею рахується заборгованість у розмірі 258155,42 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США, яку позивач прохає стягнути разом із судовими витратами у розмірі 141572 гривні 43 копійки. Вказує, що на підставі виконавчого напису від 04 жовтня 2017 року № 9713 Правобережним ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах було відкрито виконавче провадження № 55473029, але оскільки зобов`язання належним чином за вищевказаним кредитним договором відповідачкою не виконувалося, заборгованість не погашена, то вважає, що договірні правовідносини не припинилися, а тому з метою недопущення подальшого зростання заборгованості за кредитом, банк вирішив звернутися з позовом про стягнення заборгованості. Разом з цим, зазначає про те, що дійсно рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 способом реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року) позивачем з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. При цьому, зазначає, що станом на дату надання відповіді на відзив, предмет іпотеки не реалізовано, але банком вживаються всі заходи спрямовані на проведення реалізації. Вважає, що винесення рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язання та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання, а відтак і строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року, закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до погляду по суті на 15 годину 30 хвилин 07 листопада 2023 року (а. с. 107).

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року, дану позовну заяву залишено без розгляду (а. с. 121 та на звороті).

20 серпня 2024 року вказана справа надійшла на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду після скасування ухвали суду від 16 січня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду (а. с. 155).

У судове засідання представник позивача адвокат Провоторов Ю.В., не з`явився, надав клопотання про доручення доказів, в якому з-поміж іншого, прохав суд про розгляд справи за його відсутності (а. с. 168-170).

У судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена (а.с. 166), будь-яких заяв не надала, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08 червня 2007року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNG0GK00002212 (а. с. 13-15).

Відповідно до умов п. 7.1 вказаного кредитного договору, банк зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений у п. 7.1 цього договору на строк з 08 червня 2007 року по 08 червня 2027 року, включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 36600 доларів США на наступні цілі: 30500 доларів США на придбання нерухомості, а також в розмірі 6100 доларів США на страхові платежі, у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, в період сплати відсотки за дострокове повернення кредиту згідно з п. 3.11 договору та періоди ом сплати вважати період з «03» по «10» число кожного місяця.

Згідно розрахунку заборгованості (а. с. 7-10 та на звороті), станом на 04 січня 2023 року за відповідачкою рахується заборгованість у розмірі 258155,42 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США (в тому числі залишок заборгованості за простроченими процентами у розмірі 56539,72 долари США), заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США (в тому числі заборгованість за простроченою комісією) та, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США, яку позивач прохає стягнути разом із судовими витратами у розмірі 141572 гривні 43 копійки.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 204-5932-2014-ц (а. с. 86 на звороті 88 на звороті), позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в розмірі 849764 гривні 83 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 361596 гривень 69 копійок, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 249110 гривень 18 копійок, з заборгованості з комісії у розмірі 48163 гривні 27 копійок, пеня у сумі 135407 гривень 92 копійки, штраф (фіксована частина) у розмірі 250 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 55236 гривень 77 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. 08 червня 2007 року, реєстровий № 133, - квартиру АДРЕСА_1 способом реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 3654 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року вищевказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 204-5932-2014-ц, залишено без змін. Рішення набрало законної сили 16 березня 2016 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Так, звернувшись з вказаним позовом до суду, позивач прохав суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, станом на 01 січня 2023 року у сумі 258155,42 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 204/5932/14-ц (а. с. 86 на звороті 88 на звороті), позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в розмірі 849764 гривні 83 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 361596 гривень 69 копійок, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 249110 гривень 18 копійок, з заборгованості з комісії у розмірі 48163 гривні 27 копійок, пеня у сумі 135407 гривень 92 копійки, штраф (фіксована частина) у розмірі 250 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 55236 гривень 77 копійок, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. 08 червня 2007 року, реєстровий № 133, - квартиру АДРЕСА_1 способом реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 3654 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, зі змісту вказаного рішення вбачається, що звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року у сумі 98282,13 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 21138,79 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 4087 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 37834,88 долари США; а також штрафи відповідно договору: штраф (фіксована частина) 21,21 долари США, штраф (процентна ставка) 4687,24 долари США.

З Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року вищевказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року у справі № 204/5932/14-ц, залишено без змін. Рішення набрало законної сили 16 березня 2016 року.

Так, судами у вищевказаних рішеннях суду, з-поміж іншого встановлено, що листом від 31 травня 2014 року за № 30.1.0.0/2-573 банк вимагав від ОСОБА_1 повернення суми кредиту у повному обсязі, а також комісію та штрафні санкції в тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги. Дана вимога була надіслана ОСОБА_1 04 червня 2014 року, що підтверджується реєстром № 2467.

Таким чином, судами під час розгляду справи № 204/5932/14-ц, з-поміж іншого, було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 фактично про дострокове стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тому, рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року, вирішено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, в розмірі 849764 гривні 83 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 361596 гривень 69 копійок, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 249110 гривень 18 копійок, з заборгованості з комісії у розмірі 48163 гривні 27 копійок, пеня у сумі 135407 гривень 92 копійки, штраф (фіксована частина) у розмірі 250 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 55236 гривень 77 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 08 червня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. 08 червня 2007 року, реєстровий № 133, - квартиру АДРЕСА_1 способом реалізації шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0GK00002212 від 08.06.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 3654 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З огляду викладене, враховуючи, що рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, в розмірі 849764 гривні 83 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 361596 гривень 69 копійок (30684,08 долари США), заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 249110 гривень 18 копійок, з заборгованості з комісії у розмірі 48163 гривні 27 копійок, пеня у сумі 135407 гривень 92 копійки, штраф (фіксована частина) у розмірі 250 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 55236 гривень 77 копійок, вже звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , суд доходить висновку, що позовні вимоги з частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у сумі 30684,08 долари США та, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США (в стягнутій частині 249110 гривень 18 копійок (21138,79 доларів США)), заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США (в стягнутій частині 48163 гривні 27 копійок (4087 доларів США)) та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США (в стягнутій частині 135407 гривень 92 копійки (37834,88 долари США), не підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладений Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Суд зазначає, що позивач реалізував своє право передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року шляхом звернення на предмет іпотеки, ще у серпні 2014 року, а відтак його право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося саме в цей момент (серпень 2014 року).

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року, в рахунок фактично дострокового погашення заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року, в розмірі 849764 гривні (до якої входить заборгованість і по відсоткам за користування кредитом, і комісія за користування кредитом, і пеня, яка була розрахована позивачем станом на 07 липня 2014 року), судом звернуто стягнення на предмет іпотеки, а відтак, у позивача з серпня 2014 року припинилося право нараховувати відповідачці передбачені договором проценти за кредитом, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США також не підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд зазначає, що наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 569/23762/19 (провадження № 61-15693св21).

При цьому, суд зазначає про те, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Приписами ст. 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Нормами ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач є юридичною особою банківською установою, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, що вказує на обізнаність позивача із нормами процесуального права, які регламентують принцип цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, враховуючи те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд та знає про те, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, зважаючи на те, що належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано, суд доходить переконливого висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд визнає, що наданими до суду доказами позивач не довів підстав для задоволення заявлених ним вимог про стягнення із відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DNG0GK00002212 від 08 червня 2007 року у сумі 258155,42 долари США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 30684,08 долари США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56539,72 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 10227,84 долари США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 160703,78 долари США, через що підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 247, 258, 265, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна