ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/2338/23
Номер провадження 22-з/818/154/24
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів Пилипчук Н.П. Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 645/2338/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року в складі судді Федорової О.В. у справі № 645/2338/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
В травні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Моїсеєнко Олена Миколаївна, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу № 645/5322/21 від 10 серпня 2021 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у цивільній справі № 645/2338/23 у розмірі 21300 грн. В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат відповідача відмовлено.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Моїсеєнко О.М., подав апеляційну скаргу в якій просив додаткове рішення скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з останньої на його корить судові витрати.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року змінено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 5 500, 00 грн.

16 червня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Моїсеєнко О.М., звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду, а саме просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 800,00 грн.

Заява мотивована тим, що 19 квітня 2023 року між АО «Адвокати та медіатори України» та ОСОБА_1 укладено Договір № 190423 про надання професійної правничої (правової) допомоги (надалі - Договір).

19 квітня 2024 року між сторонами укладено Завдання № 5 до Договору № 190423 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19 квітня 2023 року, в якому визначено попередній розрахунок вартості обсягу професійної правничої (правової) допомоги. Зауваження чи скарги до адвоката, збоку клієнта, щодо наданих адвокатських послуг, відсутні. Послуги АО «Адвокати та медіатори України» надано якісно, ефективно в повному обсязі, з позитивним для скаржника результатом - апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року змінено. Про виконану роботу АО «Адвокати та медіатори України» складено Акти виконаних робіт на загальну суму 17 800, 00 грн.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 19 грудня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відмітками від 08 листопада 2024 року, 04 грудня 2024 року «за закінчення терміну зберігання» (том 3, а.с.11-12, 15-16), ), крім того про день, час та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (том 3, а.с.7);

адвокатом Моісеєнко О.М. отримано 18 жовтня 2024 року в електронному кабінеті (том 3, а.с.10);

ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відмітками від 14 листопада 2024 року «за закінчення терміну зберігання» (том 3, а.с.13-14), ), крім того про день, час та місце судового засідання ОСОБА_2 повідомлялась відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (том 3, а.с.8);

адвокатом Мазур В.В. отримано 18 жовтня 2024 року в електронному кабінеті (том 3, а.с.9).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, заява про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частина 1 цієї статті).

Матеріали справи свідчать, що у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , крім іншого, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати (т.2, а.с. 126 - 133).

Саму ж заяву про стягнення понесених судових витрат було подано через систему «Електронний суд» 16 червня 2024 року, тобто у встановлений п`ятиденний строк після ухвалення 13 червня 2024 року рішення у справі по суті, а отже з дотриманням вимог частини 8 статті 141 ЦПК України.

Що стосується розгляду заяви по суті, а саме в частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених на надання професійної правничої допомоги під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року колегія суддів зазначає наступне.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 було надано наступні документи:

Витяг з договору № 190423 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19 квітня 2023 року укладеного між АО "Адвокати та медіатори України" (виконавець) та ОСОБА_1 (клієнт).

Відповідно до пункту 1.1 визначено, що клієнт доручає, а виконавець приймає на себе доручення надавати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (т. 2, а.с. 203).

Відповідно до завдання № 5 до договору № 190423 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19 квітня 2023 року, датованого 19 квітня 2024 року сторони погодили, що на виконання п.1.2. Договору № 190423 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19 квітня 2023 року, Клієнт доручає Виконавцю надавати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу за наступним предметом: відповідно до попереднього розрахунку вартості нижче вказаного обсягу професійної правничої (правової) допомоги, що буде надаватися: консультація щодо написання апеляційної скарги по справі № 645/2338/23 - 1500,00 грн, апеляційна скарга по справі 645/2338/23 14000,00 грн, заява про участь в режимі відеоконференції по справі 645/2338/23 - 800,00 грн, підготовка до участі в судовому засіданні по справі 645/2338/23 - 1500,00 грн, а всього (без ПДВ): 17800, 00 грн (т. 2, а.с. 208).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина 1 стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження№ 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Враховуючи характер виконаної адвокатом Моїсеєнко О.М. роботи, наданої у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності подання відповідних документів зі сторони ОСОБА_1 , значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, враховуючи той факт, що в суді апеляційної інстанції адвокат Моїсеєнко О.М. не приймав участь в судовому засіданні, з урахуванням задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду першої інстанції частково, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого ОСОБА_1 розміру відшкодування та стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в апеляційному суді у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова