Справа № 462/6192/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді

Гедз Б.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у

м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Директор ТзОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором

№ 4252756 від 03.11.2021 у розмірі 30 950,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 24 500,00 грн заборгованість за відсотками; 1 450,00 грн заборгованість за комісіями та стягнути сплачений судовий збір і витрати на правову допомогу. Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом підписання відповідачем електронним підписом, вчиненим за допомогою одноразового ідентифікатора, було укладено договір про споживчий кредит № 4252756. Згідно умов укладеного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалось надати позичальникові кредит з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника на суму 5 000 грн, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію з надання кредиту та проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, строк повернення кредиту 18.11.2021. На виконання умов договору позикодавцем було перераховано на картковий рахунок позичальника грошові кошти у сумі 5 000 грн. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено Договір № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 4252756 від 03.11.2024, боржником у якому є ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» 10.01.2023, відповідно до Договору № 10-01/2023, відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги до позичальників, серед яких і відповідачка. Таким чином, враховуючи, що позикодавець свої зобов`язання за умовами Договору про споживчий кредит № 4252756 від 03.11.2021 виконав повністю та надав відповідачці у користування грошові кошти, натомість відповідачка взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту не виконала, грошові кошти у визначені Договором строки не повернула, оскільки право вимоги як нового кредитора до відповідачки як позичальника перейшло до ТОВ «Коллект центр», просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість, яка становить 30 950,00 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці роз`яснено право та порядок подання відзиву на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк для його подання.

Судом вживались заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією скеровано ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до неї.

20.09.2024 на адресу суду поштовим зв`язком надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заявлені ТОВ «Коллект Центр» позовні вимоги заперечила. В обгрунтування відзиву вказує, що перехід прав від первісного кредитора до позивача у даному випадку жодним чином не підтверджують наявність такого права вимоги у кредитора. Реєстри права вимоги не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед ним. Оспорює представлену позивачем суму заборгованості, оскільки розрахунок такої проведено працівниками банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача. При цьому позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту, покликаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.03.2015 у справі № 6-16цс15 зазначає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом не є, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення банку, який може вносити відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Відповідач також не погоджується із заявленою позивачем до стягнення сумою на правничу правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн, оскільки вважає таку необгрунтованою за відсутності реальних доказів на підтвердження факту понесення таких витрат з огляду на розбіжності між представленою у платіжній інструкції суми 200 000 грн, та заявленою лише у розмірі 9 000 грн, який в свою чергу є завищеним та не співмірним із складністю цієї справи. Просить у задоволенні позову відмовити.

07.10.2024 керівник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказує, що незважаючи на заперечення відповідача, факт укладення 03.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою Договору про споживчий кредит № 4252756 підтверджується здійсненням відповідачкою дій, спрямованих на укладення такого в електронному вигляді шляхом заповнення заявки на сайті, із введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та самостійним зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої надалі і було перераховано грошові кошти. Без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету такий кредитний договір не був би укладеним. Підписанням акцепт оферти відповідач підтвердила, що повністю ознайомилась з усіма умовами та правилами. Окрім Договору із додатками до нього, відповідач ознайомлена і з Паспортом споживчого кредиту, який містить всі відомості щодо умов кредитування, в тому числі щодо порядку нарахування процентів, строку кредитування, реальної річної ставки, аналогічні викладеним у Договорі. Укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства, сторонами було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов, позичальник підписавши такий визнає прийняття таких умов та спрямованість на реальне настання правових наслідків. Факт отримання відповідачем грошових коштів відповідно до Договору підтверджується платіжним дорученням № 60236373 від 03.11.2024, згідно якого було перераховано 5 000 грн на банківську картку за реквізитами, зазначеними відповідачкою, заперечуючи факт перерахування їй грошових коштів, відповідач намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів. Окрім того, надалі між первісним кредитором та новим кредитором належним чином було оформлено перехід права вимоги шляхом укладення Договорів факторингу, відступлення прав вимоги оформлено актами прийому-передачі та відповідно до умов Договорів сплачені. Вказані договори факторингу у судовому порядку не оскаржувались, є дійсними та відповідають волі сторін, що їх укладали. Розрахунок заборгованості проведено відповідно до умов Договору, з яким відповідач була ознайомлена до його укладення. Щодо заперечень відповідачки з приводу неспівмірності суми понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу, вказує, що тим не менше відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження своїх покликань та є лише припущеннями, які не можуть враховуватись судом. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсзі та просила позов задовольнити.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 , в електронному вигляді, шляхом підписання із використанням електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора надісланого смс повідомленням за номером мобільного телефону, було укладено Договір про споживчий кредит № 4252756.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору,щодо дійсності якого заперечує відповідач,його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В межах даної справи встановлено, що Договір про споживчий кредит № 4252756 було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано відповідачкою ОСОБА_1 накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, які були надіслані на вказаний нею мобільний номер телефону.

Пунктом 3.3.1.позичальник зобов`язалась надавати Товариству достовірну інформацію, необхідну для укладення та виконання умов Договору.

Відтак, процедура укладення кредитного договору відбувалась шляхом вчинення саме відповідачкою дій на заповнення відповідної заяви на сайті та зазначення особистої інформації відповідачки, як то реквізити банківської картки, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання, які повністю співпадають із даними, зазначеними нею у відзиві на позовну заяву, відтак підстави для сумніву в укладенні належним чином, у передбаченому законом порядку, в електронному вигляді кредитного договору мід ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 у суду немає підстав.

Згідно п. 1.1. Договору Товариство зобов`язується надати позичальникові фінансовий кредит (грошові кошти) у сумі 5 000 грн, а позичальник зобовязується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитоом у строк до 18.11.2021 та виконати інші зобовязання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно п. 1.5. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом становить 8 700,00 грн, що розраховано з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти у день укладення цього Договору, строк кредитування залишиться незмінним, та позичальник виконає свої обовязки на умовах та в строки, визначені Договором.

Пунктами 1.5.1. та 1.5.2. сторонами погоджено, що комісія за надання кредиту становить 1450 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 2 250грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Станадартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту, тип процентної ставки за цим Договором фіксована.

Окрім цього, позичальником також разом із кредитним договором підписано Графік платежів за Договором про споживчий кредит № 4252756 від 03.11.2021 та паспорт спожичного кредиту № № 4252756, які є Додатками до Договору про споживчий кредит № 4252756 від 03.11.2021 та також містять повну інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту, порядку його повернення.

Щодо тверджень відповідачки про відсутність первинних бухгалтерських документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків) на підтвердження факту передачі грошових коштів, зокрема відтак існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем як новим кредитором суд зазначає таке.

У відзиві на позовну заяву відповідач жодним чином не заперечила належності їй вказаного банківського рахунку за номером, вказаним нею при укладенні кредитного договору, в свою чергу, заперечуючи проти отримання кредитних коштів, відповідач не надала суду належних та допустимих доказів про те, що нею 03 листопада 2011 року не отримувалися кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн.

У той же час, всупереч твердженню відповідача про відсутність доказів передання їй будь-яких кредитних коштів, у матеріалах справи міститься платіжне доручення № 60236373 від 03.11.2024, згідно якого платник: ТОВ «Мілоан» здійснив перерахування на суму 5 000 грн на картковий банківський рахунок типу VISA ОСОБА_1 за номером повідомленим нею при укладенні кредитного договору, що, на переконання суду, свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання про витребування доказів шляхом витребування у АТ «ПриватБанк» інформації, яка містить банківську таємницю стосовно відповідачки та, відповідно відноситься до інформації, охоронюваної законом.

В частині покликання відповідачки на невідповідність розрахунку заборгованості, в тому числі щодо відсотків, з огляду на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 березня 2015 року, провадження № 6-16цс15, де вказано, що роздруківка Правил та Умов надання банківських послуг не може бути належним доказом конкретних запропонованих умов щодо кредитування та сплату відсотків за користування кредитними коштами, то такі не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вказана позиція Верховного Суду, викладена у справі, що стосувалась кредитних правовідносин, які виникли між позикодавцем та позичальником у зв`язку із підписанням позичальником Анкети заяви, в якій відсутні умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та міститься посилання на ознайомлення із Умовами та Правилами надання банківських послуг на сайті кредитодавця, разом з тим, у межах розгляду даної справи встановлено, що відповідач 03.11.2024 уклала із ТОВ «Мілоан» Договір про споживчий кредит № 4252756, у якому повністю викладено всі умови щодо процентної ставки, розміру комісії за надання кредиту, порядок та умови виконання договору, його строк та відпоідальність за невиконання умов договору, відтак підписуючи не тільки кредитний договір, але й графік погашення та паспорт споживчого кредиту відповідачка підтвердила факт отримання та ознайомлення нею з інформацією про умови кредитування, орієнтовну вартість кредиту, та роз`яснення наведеної інформації.

Згідно Договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», клієнт первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобовязався, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками.

Так, відповідно до умов цього Договору, фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається; набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників.

Договір факторингу набув чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.

Згідно пункту 6.1.4. Договору право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі Реєстру боржників, який і є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого Права вимоги.

Відповідно до акта приймання-передавання Реєстру боржників за Договором Факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022, на виконання умов Договору Факторингу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, та відповідно до цього Реєстру боржників клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги заборгованості по боржниках.

Як вбачається із Додатку № 3 до Договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 Реєстру боржників до Договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022, серед боржників, право вимоги виконання грошових зобов`язань до яких перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» також є і боржник ОСОБА_1 .

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до п. 2.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим Договром первісний кредитор відсутпає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики.

У відповідності до 5.2. Договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників у друкованому (підписаному) вигляді.

З моменту відступлення (передачі) первісним кредитом новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відсутплення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги.

До нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та/чи стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню права вимоги, якщо такі не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів).

Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», на виконання умов Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, первісний кредитор передав передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням умов Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) від 10.01.2023 від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продажу) права вимоги від 10.01.2023 у списку боржників, право вимоги виконання грошових зобов`язань до яких перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» наявний також боржник ОСОБА_1 .

Із розрахунків заборгованості за Договором про споживчий кредит № 4252756 від 03.11.2024 встанволено, що боржник ОСОБА_1 належним чином взятий на себе обов`язок із повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 30 950,00 грн, з яких заборгованість за кредитом становить 5 000 грн, заборгованість за відсотками 17 250,00 грн, заборгованість по комісії за надання кредиту 1 450,00 грн.

Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що сторони домовилися, що у випадку, прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами Договору, кредитодавець з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що склдаються у звязку із продовженням строку кредитування (пролонгацією) має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобовязання, передбачених ст. 625 ЦК України.

При цьому, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 проведено станом на дату відступлення права вимоги, та надалі, як вбачається із розрахунків, представлених ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», новими кредиторами відсотки не нараховувались.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами розгляду справи, суд приймаючи рішення виходить з того, що згадані договори факторингу не оскаржувались у судовому порядку, відтак є дійсними, позивач, як новий кредитор, який від первісного кредитора, що повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1 , набув право вимоги погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4252756 від 03.11.2024, має право вимагати від відповідача належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, відтак суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Коллект центр» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У матеріалах справи міститься копія договору № 07-06/2024 про надання правової допомоги, укладеного між ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги № 382 від 01.07.2024 та витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , згідно з яким вартість надання усної консультації становить 3000,00 грн за 2 год.; складання позову 6 000,00 грн., тобто вартість витрат на професійну допомоги позивачем оцінена на суму 9 000 грн.

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № від 12 липня 2024 року, згідно якої ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 200 000,00 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 07.06.2024 про надання правової допомоги.

Щодо заперечень сторони відповідача з приводу відсутності належного підтвердження сплати понесених позивачем витрат на професійну правничу правову допомогу у заявленому у позові розмірі 9 000 грн., суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у справі № 686/28627/18 від 27.07.2022, згідно якої витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватись незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, чи будуть оплачені лише в майбутньому.

Відтак, оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача також 9 000 грн понесених витрат на правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 4252756 від 03.11.2024 у розмірі 30 950 (тридцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень витрат понесених на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/6192/24

Суддя Б.М.Гедз