Справа № 301/4083/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" грудня 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Берегівського району та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Іршавський районний суд з позовом до виконавчого комітету Кам`янської сільської ради та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га).
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивачів ОСОБА_4 , яка залишила заповіт, згідно якого все належне їй майно заповідала синові та батькові позивачів ОСОБА_5 . Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині не має. Батько позивачів ОСОБА_5 спадщину за матір`ю прийняв, оскільки на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем.
До складу спадщини за ОСОБА_4 входить:
-житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912, та згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023422 від 18.11.2002 року належали ОСОБА_4 .
- Свідоцтво про право на спадщину за заповітом батько позивачів - ОСОБА_5 не отримав, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишивши заповіту.
-Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_5 є його вдова відповідачка ОСОБА_3 та діти позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
-Відповідачка від прийняття спадщини за чоловіком відмовилася на користь своїх дітей позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивачі прийняли спадщину за батьком.
-До складу спадщини за ОСОБА_5 входить майно, успадковане ним після смерті матері:
-житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912, згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023422 від 18.11.2002 року.
Позивачі не можуть оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на землю втрачено.
Просили визнати за позивачкою ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, а за позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки.
Ухвалою Іршавського райсуду від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено на підготовче засідання.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути справу по суті без їх участі (а.с. 43.44,49).
Відповідачка ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, позов визнала у повному обсязі (а.с. 51).
Відповідач представник Кам`янської сільськради у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 45, 53).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстрований.
Згідно копії Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023422 від 18.11.2002 року, ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_1 , є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912 (а.с.27).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.04.2001 року (а.с.21).
Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.
Згідно заповіту, посвідченого секретарем Сілецької сільської ради 11.04.2001 року, ОСОБА_4 все своє майно заповіла сину ОСОБА_5 (а.с.22). Заповіт не скасований і не змінений.
Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині за ОСОБА_4 , не має, оскільки її чоловік помер раніше за спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, на день відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем (а.с.25), тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину.
До складу спадщини входили:
- житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912, згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023422 від 18.11.2002 року.
Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець ОСОБА_5 спадщину за померлою ОСОБА_4 не оформляв та свідоцтво про право на спадщину не отримував. Однак, згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.05.2016 року (а.с.23). Заповіту ОСОБА_5 не залишав.
Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_5 є його вдова відповідачка ОСОБА_3 та діти позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.13,14,17,20).
Відповідачка від прийняття спадщини за чоловіком відмовилася на користь своїх дітей позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відмова спадкоємця від спадщини не суперечить вимогам закону, не порушує права та інтереси інших осіб.
Позивачі на день відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину (а.с.24). Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
До складу спадщини за ОСОБА_5 входить майно, успадковане ним після смерті матері:
-житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912, згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023422 від 18.11.2002 року.
Позивачам свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дана позиція суду відповідає висновку Верховного Суду від 18 лютого 2021 року по справі №609/1231/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а оригінали правовстановлюючих документів на землю втрачено.
Згідно ст. 1267 та 1278 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
Позивачі просили визнати в порядку спадкування за законом право власності:
-за позивачкою ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-а за позивачкою ОСОБА_1 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912.
Згідно ст. ст. 1218 та 1225 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.
За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідачка позовні вимоги визнала. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.
Громада села Сільце входить до об`єднаної територіальної громади Кам`янської сільської ради Берегівського району (раніше Іршавського району), яка не заперечувала проти задоволення позову.
Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Оскільки власником житлового будинку та земельних ділянок були бабка та батько позивачів, спадкоємцями яких є позивачки, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись Керуючись ст. 524, 534, 548, 549, 560, 561 ЦК УРСР, ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268 ч.3, 1274 ЦК України, ст. 12, 13, 200 ч.4, 263-264 ЦПК України
р і ш и в :
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,70 га (ділянка № НОМЕР_1 площею 0.17 га, ділянка №2 0.23 га, ділянка №3 0.30 га), які розташовані на території Сілецької сільської ради, контур 912, та згідно Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №023422 від 18.11.2002 року належали ОСОБА_4 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 24 грудня 2024 року.
Головуюча: М. О. Пітерських