Справа № 367/6580/24
Провадження №2/367/4564/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Маленко О.О.,

представника відповідача Рожиної О.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Ірпінь справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Марин-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_1 (надалі Позичальник) та АТ «Кредобанк» укладено Кредитний договір № CL-277491 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов?язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату цієї вимоги, заборгованість за Кредитним договором складає 145947,38 грн, в тому числі, строкове тіло 56359,57 грн, прострочене тіло 33783,19 грн, строкові відсотки 3056,56 грн, прострочені відсотки 52748,06 грн. 08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов?язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» () на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов?язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов?язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов?язанні. Кредитор належним чином виконав свій обов?язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, заборгованість за Кредитним договором складає 145947,38 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Марин-Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором CL-277491 у розмірі 145 947,38 грн, в тому числі, строкове тіло кредиту в розмірі 56359,57 грн, прострочене тіло кредиту в розмірі 33783,19 грн, строкові відсотки - 3056,56 грн, прострочені відсотки - 52748,06 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Марин-Фінанс» судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2422,40 гривень; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 6000,00 гривень.

Ухвалою суду від 08.07.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від представника відповідача адвоката Рожиної О.Г. надходив відзив на позовну заяву, в якому зазначила про те, що докази, надані позивачем, не підтверджують наявності заборгованості ОСОБА_1 ні перед АТ «Кредобанк», ні перед ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» з огляду на наступне. Так, доданий витяг з договору факторингу містить лише Додаток 1, першу та останню сторінку договору факторингу. Разом з тим, зі змісту наліпки на цьому документів, він містить 61 сторінку. Зауважує, що із доданих сторінок договору неможливо встановити усі фактичні обставини укладення договору факторингу, зокрема, домовленість щодо предмету, ціни договору, підстав розірвання договору, моменту передачі права вимоги, прав та обов?язків сторін та інші обставини, які мають суттєве значення для встановлення домовленості між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс».

Договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь яка фізична та юридична особа, які є суб?єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України). Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Проте, позивач не надав ані свідоцтва про реєстрацію позивача як фінансової компанії, ані витягу з реєстру фінансових компаній, ані ліцензії на надання фінансових послуг, зокрема, проведення факторингових операцій. Текст досудової вимоги від 30.01.2024, список згрупованих відправлень з доказами його оплати 09.02.2024 та опис вкладення у цінний лист (надсилання досудової без номеру поштового відправлення) не підтверджують отримання ОСОБА_1 досудової вимоги та повідомлення про перехід права вимоги до нового кредитора. За результатами перевірки вручення поштового відправлення на сайті Укрпошти «Дані про відправлення за номером 563 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі». Копія кредитного договору № CL-277491 від 04.05.2020 не підтверджує факту виконання АТ «Кредобанк» свого обов?язку з перерахування коштів ОСОБА_1 . Разом з тим, згідно з положеннями статті 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Крім того, посилається на висновки, викладені у постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15, де Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на платіжну банківську картку позичальника та/або видачі йому готівкових коштів, як то виписки з особового рахунку, копії меморіального ордеру тощо, позивачем не надано. Текст розрахунку заборгованості не підписаний уповноваженою особою. Крім того, розрахунок не містить ні порядку, ні розмірів, ні часу нарахування відсотків у вказаній сумі, що унеможливлює його перевірку.

Також звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі №202/4494/16-ц зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З огляду на викладене, у позивача відсутні підстави для нарахування суми заборгованості за відсотками.

Таким чином, підсумовуючи викладене, представник відповідача зазначає про те, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами своє право вимоги до ОСОБА_1 , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Одночасно вказує про те, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та надмірним для Відповідача. З огляду на наявні в матеріалах справи докази, адвокат Альховська А.Б. надає послуги ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» по стягненню заборгованості на постійній основі та згідно з реєстром лише 26.06.2024 подала 100 аналогічних позовів про стягнення заборгованості. Вказане свідчить про те, що зазначений нею час на підготовку позову - 3 години є явно завищеним та не відповідає дійсності, оскільки позов є стандартним, і готувався та подавався адвокатом неодноразово. Також звертає увагу на те, що робоче місце адвоката зареєстроване за тією ж адресою, що і позивач, і наведене викликає сумнів у тому, що допомога адвоката є оплатною. Доказів оплати правової допомоги суду також не надано, хоча акт є підписаним і за умовами акту оплата мала бути здійснена протягом 3-х днів.

Також зазначає про те, що 18.02.2022 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи та станом на сьогодні він не працевлаштований, в тому числі, у зв?язку, з необхідністю догляду за донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом свого здоров?я потребує додаткового догляду. Оскільки, ОСОБА_1 станом на сьогодні не отримує доходів та доглядає за малолітньою донькою, покладення на нього витрат на професійну правничу допомогу, про які просить позивач, є надмірним тягарем для Відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити на підставі поданого відзиву.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечення відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав з АТ «Кредобанк» Кредитний договір № CL-277491.

Відповідно до умов Кредитного договору № CL-277491, Банк зобов?язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов?язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов?язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за Кредитним договором складає 145947,38 грн, в тому числі, строкове тіло 56359,57 грн, прострочене тіло 33783,19 грн, строкові відсотки 3056,56 грн, прострочені відсотки 52748,06 грн.

Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1. ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов?язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" () на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов?язанні.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» є юридичною особою, дата запису про державну реєстрацію 16.10.2023, види економічної діяльності: інші види кредитування (основний), інші види посередництва, надання інших фінансових послуг, фінансовий лізинг.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються копією Кредитного договору №CL-277491 від 04.05.2020, що підписаний позичальником та представником Банку, в якому визначено предмет кредитного договору, індивідуальні умови кредитування, реквізити сторін, розрахунком заборгованості за період з 02.11.2020 (04.05.2020) по 08.11.2023, копією Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023, Додатком №1 до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023, в якому позичальником зазначено ОСОБА_1 , номер кредитного договору CL-277494, заборгованість станом на 08.11.2023 145 947,38 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, докази, на які посилається позивач є належними та достатніми, а отже до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за Кредитним договором №CL-277491 від 04.05.2020 в розмірі 145 947,38 грн.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

01.04.2024 між ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» та адвокатом Альховською І.Б. укладено договір про надання правничої допомоги №01/04/24, умовами якого погоджено гонорар адвоката в розмірі 2000,00 грн за одну годину, витрачену адвокатом на надання правової допомоги. Адвокат зазначає про те, що за спірних правовідносин, на надання правової допомоги адвокатом витрачено 3 год (підготовка та подання позовної заяви), що підтверджується актом наданих послуг.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді частково відповідає критерію реальності таких витрат, оскільки справа розглядалась в суді в порядку спрощеного позовного провадження, в матеріалах справи міститься з підготовлених адвокатом документів лише позовна заява з додатками, представник позивача в судовому засіданні участі не приймала, а тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають частково заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже судовий збір в розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. ст. 512, 514 ,516, 526, 530, 549, 553, 554, 1078, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,133,137,263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Марин-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Марин-Фінанс», код ЄДРПОУ 43231894, суму заборгованості за кредитним договором CL-277491 у розмірі 145 947,38 грн, в тому числі, строкове тіло кредиту в розмірі 56359,57 грн, прострочене тіло кредиту в розмірі 33783,19 грн, строкові відсотки - 3056,56 грн, прострочені відсотки - 52748,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Марин-Фінанс», код ЄДРПОУ 43231894, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.В. Мерзлий