Провадження № 2/643/6492/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 199 СК України визначено коло суб`єктів, які мають право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання: право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до закону повнолітня дитина, яка продовжує навчання, має повний обсяг цивільної процесуальної дієздатності та може звернутись самостійно з позовом про стягнення аліментів на її утримання; у разі подання позову матір`ю дитини, повнолітню дитину має бути обов`язково зазначено у позовній заяві у якості третьої особи у справі.

Водночас, позивачка просить стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на свою користь. При цьому, така вимога жодним чином не обґрунтована та не узгоджується зі змістом п. 20 ППВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з якого випливає, що аліменти стягуються безпосередньо на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчатися. Позовна заява не містить посилання на відповідний нормативно-правовий акт, яким передбачено, що власником та отримувачем аліментів на повнолітню дитину є один із батьків повнолітньої дитини. Таким чином, аліменти стягуються безпосередньо на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися. Таким чином, позивачці необхідно обґрунтувати необхідність стягнення аліментів на свою користь, а не на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, або змінити заявлені позовні вимоги.

Крім того, всупереч зазначеному положенню, до позовної заяви не додано посилань на докази спільного проживання позивачки з повнолітнім сином, що не дає змоги суду встановити наявність права ОСОБА_1 на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В позовній заяві позивачкою не зазначено обставини, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема які витрати позивачка несе в зв`язку з навчанням дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого, нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, позовна заява не містить обґрунтування можливості відповідачем сплачувати аліменти, відсутня інформація про те, чи має відповідач доходи, не зазначено матеріальне становище відповідача, наявність рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи. Позивачка вказує, що відповідач працює та отримує заробітну плату, однак будь-яких посилань на докази матеріали заяви не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 95 ЦПК України визначено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі, а також відсутність дати дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Всупереч вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України, позивачем до суду надано два примірники позовної заяви з додатками, проте долучені до них документи не засвідчені належним чином.

Усунення виявленого судом недоліку можливе шляхом надання до суду належним чином засвідчених копій документів для суду та учасників справи.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зазначена вимога позивачкою також не виконана, позовна заява не містить вищевказаного підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, а відтак вказана заява і в цій частині не відповідає вимогам закону.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 258-261, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Т.В. Поліщук