Номер провадження: 22-з/813/472/24
Справа № 495/6683/20
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
18.12.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 вартості автомобіля,
У провадження Одеського апеляційного суду перебувала апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 вартості автомобіля.
Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено:
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року скасувати в частині стягнення 3% річних та ухвалити в цій частині нове. Відмовити ОСОБА_1 у стягненні 3% річних.

Рішення в частині розміру стягнення вартості 1/2 частини автомобіля змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 вартості проданого транспортного засобу «SUBARU TRIBECA», тип кузова ТЗ-УНІВЕРСАЛ-В, 2007 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 183459 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

22 листопада 2024 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у даній справі. Так, апелянт просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені ОСОБА_1 у розмірі 9524 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19919,55 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не викликалися. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткової постанови, апеляційний суд вважає, що заява апелянта підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вже зазначалося вище, постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, оскаржуване рішення змінено в частині розміру компенсації 1/2 частини автомобіля та відмовлено в задоволенні вимог про стягнення 3% річних. Разом з тим, ухвалюючи вказану постанову, апеляційний суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (ч. 1 та п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як в апеляційній скарзі, так і в заяві про ухвалення додаткової постанови, апелянт просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 9524 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19919,55 грн.

Судові витрати апелянта складаються з (т. 1, а.с. 226):

- вартості звіту про оцінку транспортного засобу у розмірі 1800 грн (т. 1, а.с. 30);

- судового збору у розмірі 1800 грн згідно з квитанцією від 29.10.2020 (т. 1 а.с. 30б);

- судового збору (доплата) у розмірі 875,7 грн згідно з квитанцією від 08.12.2020 (т. 1, а.с. 37);

- судового збору за збільшення позовних вимог у розмірі 1073,6 грн згідно з квитанцією від 23.08.2023 (т. 1, а.с. 179);

- судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3974,7 грн згідно з квитанціями від 04.12.2023 та 13.02.2024 (т. 1, а.с. 222; т. 2, а.с. 24).

До заяви про ухвалення додаткової постанови апелянт також долучила копію договору про надання правничої допомоги №01-08-23/ц від 14.08.2023 та акту виконаних робіт (наданих послуг) від 21.11.2024.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 Договору про надання правничої допомоги №01-08-23/ц від 14.08.2023 отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги здійснюється у формі гонорару. За надання правничої допомоги, відповідно до даного договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у сумі, яка становить 10 (десять) відсотків від стягнутої суми (за рішенням суду або шляхом укладення мирової угоди на стадії переговорів/досудового врегулювання спору або затвердженої рішенням суду). Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення. Позитивним результатом вважається також закінчення справи мировою угодою.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не оскаржувалося в частині задоволених вимог про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя (т. 1, а.с. 220).

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції оскаржуване рішення було змінене, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача (апелянта) компенсацію 1/2 частини вартості проданого транспортного засобу у розмірі 183459 грн та відмовлено у задоволені вимог щодо стягнення 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення 3% річних, апеляційний суд зазначив, що дані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на порушення позивачем процесуального порядку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог, а отже судовий збір, сплачений за подання заяви про збільшення позовних вимог розподілу між сторонами не підлягає.

Тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за звернення до суду із позовом становить 2675,7 грн, а за подання апеляційної скарги (враховуючи часткове оскарження рішення суду першої інстанції) 2751,9 грн. При цьому, оскільки вартість спірного майна була підтвердження звітом, що здійснений на замовлення позивача (т. 1, а.с. 14-29), то витрати за його проведення також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1800 грн (т. 1, а.с. 30).

Витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та п. 3.2 Договору про надання правничої допомоги №01-08-23/ц від 14.08.2023) у розмірі 18345,9 грн (183459 грн х 10%).

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що доводи апелянта щодо розподілу судових витрат знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд вважає за можливе частково задовольнити заяву апелянта, стягнувши на її користь з відповідача судові витрати у загальному розмірі 25573,5 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 381-384, ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору за звернення до суду із позовом та подання апеляційної скарги, витрати на правову допомогу, а також за проведення оцінки вартості спірного майна у загальному розмірі 25573,5 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький