19.12.2024 Провадження по справі № 2/940/481/24
Справа № 940/1070/24

РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши в приміщенні суду в м. Тетієві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (надалі по тексту ТОВ «Глобал Спліт») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1/4174414 від 28.08.2021 у розмірі 66706,06 гривень та понесені судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 28.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» (надалі - банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/4174414, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у сумі 45000,00 грн строком на 72 місяці з 28.08.2021 до 27.08.2027 під 15 % річних та з урахуванням комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості - 2.85 % від суми кредиту.

У подальшому, 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшло право вимоги щодо стягнення за кредитним договором №1/4174414.

Як зазначив позивач, ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та відсотків, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку просить стягнути з відповідачки.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.09.2024 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.11.2024 представник відповідачки адвокат Федоркін А.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення комісії у сумі 1282,50 грн та простроченої комісії у сумі 19237,50 грн, вказуючи, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2.85% у місяць від суми кредиту не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є нікчемною. Зазначене узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц (а. с. 190-194).

13.11.2024 представник позивача ТОВ «Глобал Спліт» Балашов В.В. надіслав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що укладаючи кредитний договір, позичальник погодилась з умовами зазначеного договору та зобов`язувалась їх виконувати належним чином. Кредитний договір не був визнаний недійсним у судовому порядку. Крім того, враховуючи правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, ТОВ «Глобал Спліт» вважає законним право кредитора встановлювати, зокрема, комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом (а. с. 197-202).

14.11.2024 представник відповідачки адвокат Федоркін А.В. надіслав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, оскільки п. 1.3.2 договору визначено, що обслуговування кредитної заборгованості (комісія, яка складає 2,85% у місяць від суми кредиту) включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позивальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позивальника(як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо, зазначена інформація мала надаватися відповідачці на безоплатній основі, як споживачу послуг, відповідно до вимог частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (а. с. 214-217).

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» (надалі - банк) та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №1/4174414 (надалі - договір) (а. с. 11-14).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит у сумі 45000,00 гривень строком на 72 місяці - з 28.08.2021 до 27.08.2027. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця визначене графіком платежів по кредиту.

Відповідно до пункту 1.4 договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку:

- п. п. 1.4.1 - процентну винагороду (проценти) щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором;

- п. п. 1.4.2 - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.85% від суми кредиту.

Згідно з п. 2.2 договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати відсотки та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, вдень повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості.

Згідно з п. 2.3 договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, факт перерахування коштів відповідачці у розмірі 45000,00 грн підтверджується меморіальним ордером № 38558136-1 від 28.08.2021 (а. с. 19).

29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладений договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого АТ «Креді Агріколь Банк» відступає ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників, а ТОВ «Глобал Спліт» набуває права вимоги за кредитними договорами (а. с. 54-61).

Відповідно до додатку № 1 від 15.09.2023 до договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023, ТОВ «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4174414 від 28.08.2021 на загальну суму 66706,96 гривень (а. с. 122).

Відповідачка ОСОБА_1 скористалась кредитними коштами, але не виконує належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 1/4174414 від 28.08.2021 станом на 31.07.2024 становить 66706,06 грн. і складається з: 32134,63 грн - строкова заборгованість ; 6559,75 грн - прострочена заборгованість; 290,21 грн - нараховані відсотки; 7201,47 грн - прострочені відсотки; 1282,50 грн - комісія; 19237,50 грн - прострочена комісія (а. с. 10).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, надані ТОВ «Глобал Спліт» докази підтверджують факт порушення відповідачкою ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №1/4174414 від 28.08.2021.

Водночас, відповідачка не спростувала доводів щодо отримання нею кредиту та користування ним.

Більш того, факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою з рахунку.

Відтак, з урахуванням умов кредитного договору № 1/4174414 від 28.08.2021, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 32134,63 гривень - строкова заборгованість; 6559,75 гривень - прострочена заборгованість; 290,21 гривень - нараховані відсотки; 7201,47 гривень - прострочені відсотки.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Глобал Спліт» комісії та простроченої комісії, суд зазначає таке.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості зі сплати комісії становить: 1282,50 грн комісія; 19237,50 грн - прострочена комісія.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Отже, кредитний договір № 1/4174414 від 28.08.2021, укладений між сторонами, є споживчим.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» (далі - Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначено, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19).

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21.

Так, у кредитному договорі зазначено, який перелік послуг входить в оплату комісії за обслуговування кредиту, проте позивачем не надано суду доказів щодо переліку послуг, які фактично надавалися відповідачці по обслуговуванню кредиту та періодичності надання таких послуг.

Крім того, необхідно зауважити, що загальний розмір плати по комісії за обслуговування кредитної заборгованості перевищує загальний розмір відсотків за користування кредитом. Тому, вказані розміри плати по комісії за обслуговування кредитної заборгованості у порівнянні з розмірами відсотків не можливо визнати справедливими та розумними.

Більш того, позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановлених сум комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються, однак такою можливістю не скористався.

Отже, на переконання суду, пункт 1.4.2 кредитного договору № 1/4174414 від 28.08.2021, яким передбачено сплату позичальником комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.85 % щомісячно, є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено правомірність нарахування зазначених сум комісії, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 комісії у сумі 1282,50 грн та простроченої комісії у сумі 19237,50 грн необхідно відмовити.

За таких обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» необхідно задовольнити частково, зокрема, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивачаТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № 1/4174414 від 28.08.2021 у розмірі 46186 гривень 06 копійок, з яких: 32134,63 гривень строкова заборгованість; 6559,75 гривень прострочена заборгованість; 290,21 гривень нараховані відсотки; 7201,47 гривень прострочені відсотки, а у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення комісії у сумі 1282,50 грн та простроченої комісії у сумі 19237,50 грн необхідно відмовити.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 2422,40 грн.

Оскільки, у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, відтак, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума судового збору в сумі 1677,27 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 247, 264-268, 279, 354 ЦПК України, статтями 207, 512, 514, 525, 526, 610, 611, 626, 627, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», , адреса: вул. Жилянська, буд. 5Б, оф. 5, м. Київ, 01033, заборгованість за кредитним договором № 1/4174414 від 28.08.2021 станом на 31.07.2024 у розмірі 46186 (сорок шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 06 копійок, з яких: 32134,63 гривень - строкова заборгованість; 6559,75 гривень - прострочена заборгованість; 290,21 гривень - нараховані відсотки; 7201,47 гривень - прострочені відсотки; та частково судові витрати у виді судового збору в сумі 1677 (одна тисяча шістсот сімдесят сім) гривень 27 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 23 грудня 2024 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК