Справа № 214/3998/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті, третя особа ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просить встановити факт його проживання разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період із січня 2022 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14881737 від 13.06.2007 року, ОСОБА_4 , за життя, на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй за життя вказаної вище квартири. Так, з метою прийняття вказаної спадщини позивач звернувся до Третьої криворізької державної нотаріальної контори, однак отримав відмову на тій підставі, що ним був пропущений строк прийняття спадщини та не надано доказів щодо фактичного прийняття спадщини згідно ст. 1268 ЦК України. Проте позивач зазначає, що хоча і має інше місце реєстрації, але із січня 2022 року постійно проживав разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання за станом здоров`я та враховуючи її похилий вік потребувала за життя постійного догляду. Таким чином, з метою подальшого оформлення прав на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду.

Третя особа у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, позаяк позивач є його братом та він має намір відмовитись від спадщини.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що позивач це її сусід, якого вона знає більше 15 років та добре знала за життя його матір, з якою вона товаришувала, що позивач проживав разом з матір`ю всі ці 15 років, вона їх постійно бачила, а також їй розповідала про це його матір.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, що позивач це його сусід по під`їзду, якого він знає біля 10 років, а також добре знав за життя його матір, позаяк вони товаришували, знає, що позивач проживав разом із матір`ю та доглядав за нею, він це бачив.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14881737 від 13.06.2007 року, ОСОБА_4 , за життя, на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вказаної вище квартири.

Позивач, будучи спадкоємцем першої черги після смерті матері, звернувся до Третьої криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову на тій підставі, що ним був пропущений строк прийняття спадщини та не надано доказів щодо фактичного прийняття спадщини згідно ст. 1268 ЦК України.

Так, згідно відомостей, що містяться в матеріалах справи та матеріалах спадкової справи №197/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , що надійшла у виконання ухвали суду про витребування доказів, позивач з 08 жовтня 2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_4 у період з 26 червня 2007 року по 15 травня 2023 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та за якою на день смерті останньої, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших зареєстрованих осіб не значилось.

Згідно акту від 26.04.2024 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 , позивач у період із січня 2022 року по травень 2023 року включно постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки..

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У даному випадку від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті останньої залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю реалізації права на звернення до нотаріуса та подальшим прийняттям спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Так, факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи та зазначеними вище, а також добутими в судовому засіданні, а саме показаннями свідків.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на обґрунтованість позовних вимог та наявність у зв`язку з цим підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 19, 23, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період із січня 2022 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.