_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3279/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталія Павлівна про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця,

ВСТАНОВИВ :

15 квітня 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким: визнати за спадкоємцями, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , борг у розмірі 77 596,27 гривень в рамках вартості спадкового майна на момент його смерті, де б воно не знаходилось, та яке припадає на кожного спадкоємця, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , у межах вартості отриманого у спадщину майна, борг у розмірі 77 596,27 гривень в рамках вартості спадкового майна, на момент його смерті, де б воно не знаходилось, та яке припадає на кожного спадкоємця, пропорційно вартості спадкового майна, яке припадає на кожного з них; стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати та витрати на послуги адвоката.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями боржника ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталії Павлівни з заявою-претензією кредитора ОСОБА_6 . Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгував ОСОБА_3 , грошові коштів у розмірі приблизно 78 000 грн., що підтверджується виконавчим листом від 08.08.2023 року по справі №947/22574/19 та квитанціями щодо заборгованості за комунальні послуги за квартиру, де проживав ОСОБА_6 та якому належала 1/6 частка житла.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 29.05.2024 року на 14.00 год.

20.05.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.05.2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталії Павлівни завірену належним чином копію спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 . Встановлено строк виконання даної ухвали до наступного судового засідання, призначеного на 20 червня 2024 року о 14:00 годині.

19.09.2024 року на виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталії Павлівни до канцелярії суду надійшла завірена належним чином копія спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 .

Судове засідання, призначене на 20.06.2024 року, було відкладено на 12.07.2024 року на 10.00 год., для надання можливості представнику відповідача ознайомитися з матеріалами справи.

20.06.2024 року від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву.

11.07.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою.

Судове засідання, призначене на 12.07.2024 року, було відкладено на 13.08.2024 року на 14.00 год., за клопотанням представника відповідача.

12.08.2024 року від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці.

Судове засідання, призначене на 13.08.2024 року, було відкладено на 15.10.2024 року на 14.00 год., за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою від 15.10.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 26.11.2024 року на 13.30 год.

Судове засідання, призначене на 26.11.2024 року, було відкладено на 18.12.2024 року на 10.00 год., у зв`язку з неявкою відповідача.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивач ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 , у судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталія Павлівна у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №9785.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталією Павлівною, на підставі заяви доньки померлого ОСОБА_5 від 12.10.2023 року було відкрито спадкову справу №16/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 .

В матеріалах спадкової справи міститься претензія кредитора ОСОБА_3 від 08.04.2024 щодо заборгованості померлого перед ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа №947/22574/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання права власності. Під час розгляду цієї справи судом було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебував у шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що був зареєстрований від 05.02.1961 року Приморським органом ЗАГС м. Одеси про, що підтверджує печатка з відомостями у паспорті ОСОБА_10 . Проживало подружжя у квартирі АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності їм та матері ОСОБА_10 , ОСОБА_12 в наступних долях. Якщо цілу квартиру прийняти за 6/6, то кожному з них належало на праві приватної власності по 2/6 частині від 6/6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.04.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_12 (мати ОСОБА_10 ), що підтверджує свідоцтво про смерть від 07.03.1995 року серія НОМЕР_5 .

Оскільки померла проживала разом з подружжям у квартирі АДРЕСА_3 , зокрема сином ОСОБА_10 , то він згідно з спадковим законодавством України прийняв автоматично у спадок частку своєї матері, тобто 2/6 частини.

У результаті, після смерті ОСОБА_12 , у ОСОБА_10 збільшилась частка права власності на квартиру, а саме 2/6 + 2/6 = 4/6 частини від всієї квартири АДРЕСА_3 .

28.03.2007 року був складений договір дарування згідно якого ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_13 прийняла у дар частину житлового будинку АДРЕСА_4 , що в цілому складається з одного кам`яного житлового будинку житловою площею 36,5 кв.м. розташованого на земельній ділянці площею 1358 кв.м. Подаровану 1/2 частку житлового будинку ОСОБА_13 зареєструвала, як право власності на нерухоме майно у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 23.04.2007 року про, що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14330628.

27.01.2013 року ОСОБА_13 оформила, будучи у шлюбі, в управлінні Держземагенства у м. Одесі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га та земельну ділянку за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

10.04.2014 року зазначені земельні ділянки ОСОБА_13 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, 14.02.2018 року ОСОБА_13 здійснила Державну реєстрацію в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, права власності на 1/2 частину житлового будинку, житловою площею 36,5 кв. м., що розташований на земельній ділянці 1358 кв.м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

22.03.2018 року ОСОБА_13 склала заповіт, в якому визначено, що після її смерті все майно, де б воно не було та з чого не складалося, що належатиме на день її смерті заповідає громадянину Угорщини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_13 померла, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за спадковою справою №65л/2018 зареєстрованою у Приморській державній нотаріальній конторі у м. Одесі.

Чоловік ОСОБА_13 ОСОБА_10 непрацездатний інвалід II групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №023266.

Після смерті ОСОБА_13 спадкоємцем у першу чергу на її спадкове майно є її чоловік ОСОБА_10 , який фактично прийняв спадщину, оскільки весь час, і до смерті дружини проживав з нею у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «ЖКС «Вузівський» № 1858 від 15.06.2015 року.

Так, ОСОБА_10 має за законом право власності на обов`язкову частку у квартирі АДРЕСА_3 , що належала його дружині, а саме 2/6 частки. Але, оскільки покійна зробила заповіт на ОСОБА_6 , то він з даної частки має 1/6 частину, а інша 1/6 частина від 2/6 успадковується ОСОБА_10 .

Тому, у результаті успадкування від дружини 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 враховуючи його частку 4/6, взагалі отримує право власності на дану квартиру у розмірі 1/6 + 4/6 = 5/6 часток.

Що стосується 1/2 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , то оскільки він був набутий по-перше, у шлюбі, а по-друге, згідно вищенаведених норм спадкового права, ОСОБА_10 згідно закону успадкував 1/4 частину від 1/2 частини житлового будинку, що належала на праві власності ОСОБА_13 , а інша 1/4 частина будинку належить за заповітом ОСОБА_6 .

Таким же чином, від кожної земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 та знаходились у власності ОСОБА_13 , набутої під час шлюбу 1/1, частка у спадщині ОСОБА_10 складає в наступному вигляді: частка земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га за ОСОБА_10 складається з 3/4, та 1/4 частка належить ОСОБА_6 ; частка земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, за ОСОБА_10 складається з 3/4, та 1/4 частка належить ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.03.2019 року серія НОМЕР_6 .

21.11.2019 року постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно не надано.

У ОСОБА_10 спадкоємицею є ОСОБА_3 , яка є його рідною сестрою.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності задоволено частково. Визнано право власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку житловою площею 36,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Визнано право власності на 3/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Визнано право власності на 3/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 26804 (двадцять шість тисяч вісімсот чотири) грн. 49 коп.

Матеріали справи містять копію виконавчого листа по справі №947/22574/19, виданого Київським районним судом м.Одеси 25.01.2024 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання три роки.

Позивачем на підтвердження своїх вимог, надані також рахунки на оплату комунальних послуг. Однак, на ім`я ОСОБА_6 видано лише рахунок за послуги з розподілу природного газу за квітень 2024 року та рахунок за електроенергію за лютий 2024 року. Однак, позивач - ОСОБА_3 не є представником інтересів компаній, що постачали природний газ та здійснюють електропостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, вказані документи не свідчать про існування будь-яких зобов`язань, передбачених ст. 509, ст. 510, 512 Цивільного кодексу України. Право на звернення до суду з вимогою повернення боргу може бути здійснено особою, яка здійснює надання відповідних послуг. Жодних відомостей, що вказують на зобов`язання та борги ОСОБА_6 перед ОСОБА_3 у вказаних документах немає.

Позивачем також надано рахунок на оплату послуг з централізованого водокористування №282120/02, за лютий 2024 року; Рахунок за послуги теплопостачання за січень 2024 року; Квитанцію на оплату за березень 2024 року; Вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ 08.03.2024 року; Рахунок за послуги з розподілу природного газу за квітень 2024 року на ім`я ОСОБА_10 , були надані як докази існування боргу ОСОБА_6 . Вказані рахунки, що були складені на підставі договорів на постачання комунальних послуг були укладанні ОСОБА_10 . Вони не містять вказівки на зобов`язання ОСОБА_6 сплачувати кошти за цими боргами. Отже, надані рахунки не можуть бути оцінені як належні докази боргових зобов`язань ОСОБА_6 перед ОСОБА_3 .

Крім того, належних та допустимих доказів проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (ч. 2 ст. 1281 ЦК України).

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України).

За змістом зазначених норм вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Разом з тим, відповідно до ст.1297 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч. 4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, вимогами чинного цивільного законодавства України передбачений обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріалами спадкової справи №16/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 , підтверджено, що з заявою про прийняття спадщини звернулася одна особа донька померлого ОСОБА_5 .

У судовому засіданні, призначеному на 18.12.2024 року представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 підтвердив, що нею отримані Свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 .

Водночас, доказів звернення відповідача ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 та отримання ним Свідоцтва про право на спадщину матеріли справи не містять, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до нього суд вважає за необхідне відмовити.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у справі, тому заявлені до нього позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У Постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) вказано, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач звернулася до нотаріуса з претензією кредитора 08.04.2024 щодо заборгованості померлого перед ОСОБА_3 , в межах строку визначеного чинним законодавством.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами п`ятою-сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20); постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18)).

З урахуванням вищенаведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги до ОСОБА_5 як спадкоємиці ОСОБА_14 , в межах стягнення боргу у сумі 26804,49 гривень за виконавчим листом №947/22574/19 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. Позовні вимоги були задоволені частково (34,54%). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 418,34 гривень.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1281, 1282, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталія Павлівна про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_2 , борг у сумі 26804,49 гривень за виконавчим листом №947/22574/19.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_2 , сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 418,34 гривень.

В решті позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко

Повний текст рішення складено 23 грудня 2024 року