УХВАЛА

19 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 759/10375/19

провадження № 61-13168ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Коптєлова Оксана Ростиславівна, ОСОБА_6 , Національний банк України, про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення права, шляхом витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 24 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є. В. в реєстрі за № 555. Витребувано у набувача ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , яка набула право власності на вказане нерухоме майно поза волею власника майна, та визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

У вересні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року. Разом із касаційною скаргою подає клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на складне майнове становище ОСОБА_1 та неможливість сплати нею судового збору у розмірі, визначеному законом. Зокрема, зазначає, що відповідно до довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7 сума фактичного доходу заявниці за 2023 рік склала 126 583,27 грн, відтак сума судового збору становить більше 15 % розміру її річного доходу.

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено; касаційну скаргу залишено без руху, для сплати судового збору.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до винесення постанови Верховним Судом.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2024 року клопотання задоволено частково. Зменшено розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги до 8 957,61 грн та надано строк на усунення зазначеного недоліку.

У визначений в ухвалі строк недоліки касаційної скарги усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції представник заявників зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 758/9989/16-ц, від 10 квітня 2023 року у справі № 278/3717/21, від 12 жовтня 2023 року у справі № 320/15179/21, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 20 березня 2019 року у справі № 521/88368/15-ц, від 20 липня 2022 року у справі № 203/4193/19, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 22 вересня 2019 року у справі № 913/610/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, посилається на порушення судами норм процесуального права, в частині стягнення судового збору (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів справи.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подано клопотання про зупинення дії рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, яке обґрунтовує тим, що існує ймовірність переоформлення позивачем права власності на спірну квартиру та у подальшому здійснити її відчуження, що призведе до ініціювання нових спорів.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.

Доводи клопотання не свідчать про необхідність зупинення дії рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року, зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків, тому на підставі статті 436 ЦПК України, Суд відмовляє у його задоволенні.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Коптєлова Оксана Ростиславівна, ОСОБА_6 , Національний банк України, про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення права, шляхом витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року.

Витребувати зі Святошинського районного суду міста Києва матеріали справи № 759/10375/19.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про зупинення дії рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець