Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7313/24
Провадження №: 2-о/332/252/24
У Х В А Л А

іменем України

23 грудня 2024 р.

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. розглянувши заяву подану в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа : Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту належності документів.

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою поданою в порядку окремого провадження, заінтересована особа : Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту належності документів.

Ознайомившись із вказаною заявою, суддя дійшов висновку, що її подано без додержання вимог ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить встановити факт належності їй витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, трудової книжки та довідки про заробітну плату.

У постанові Верховного Суду від 31.07.2020, справа № 266/1740/19 (провадження № 61-20273св19) роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Проте, всупереч зазначеним вимогам п.2 ч.1 ст.318 ЦПК України заявницею у поданій заяві не зазначено причини неможливості вирішити питання у позасудовому порядку, а саме причину неможливості внесення виправлення у документи або отримання нових документів без помилок, що підтверджується відповідним документом.

Разом із цим, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У постанові № 6-1121цс16 від 30.11.2016 року Верховний Суд України зазначив, що таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України „ Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році з 01 січня встановлений у розмірі 3028 грн.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України „Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тобто у разі заявлення заявником декількох вимог, судовий збір сплачується за кожну із них.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, заявником долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Проте, заявником заявлено три вимоги немайнового характеру, а тому підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1816 грн 80 коп., що свідчить про те, що заявниці необхідно доплатити судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 293,294, 318 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву подану в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа : Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту належності документів залишити без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 185 ЦПК України, заявниця повинна усунути виявлені недоліки позовної заяви не пізніше семи днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. У випадку невиконання ухвали позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Н.В. Марченко