Справа № 645/5197/24
Провадження № 2/645/2319/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання - Лазаренко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кокорев Е.О., звернулась до суду, через підсистему «Електроний суд», з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою від 14.07.2022 року у розмірі 321488,28 грн, з яких: сума позики у розмірі - 316605,80 грн, інфляційні втрати у розмірі - 2622,30 грн, 3% річних у розмірі -2182,32 грн, суму судового збору та витрати на правову допомогу просить покласти на відповідачку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка надала відповідачці позику в сумі 474214,80 грн. Надання позики підтверджено власноручною розпискою відповідачки від 14.07.2022. У відповідності до домовленості, зафіксованій в розписці, відповідачка зобов`язувалась повертати позивачці щомісяця 10 000,00 грн, а залишок заборгованості повинна повернути до 14.07.2024. За період з 14.07.2022 по 14.07.2024 відповідачка повернула позику в сумі 157609,00 грн в той час як за цей період повинна була сплатити 220 000,00 грн, а починаючі з14.07.2024 до простроченого боргу додається загальна сума боргу за розпискою. На підтвердження часткового повернення займу, до позову додано інформація про окремі операції по рахунку позивачки Таким чином на дату подання цієї заяви борг відповідачки складає 316605,80 грн. (474214,80 грн 157609,00 грн). В зв`язку з тим, що відповідачка протягом всього періоду існування заборгованості несвоєчасно сплачувала заборгованість за позикою у відповідності до ст. 625 ЦК України з відповідачки підлягають крім суми основного боргу інфляційні та 3 % річних від суми простроченої заборгованості. В додатку №1 до позову наведено розрахунок інфляційних. Починаючі з 15.06.20203 відповідачка суттєво затримувала здійснення поточних платежів і відповідно

позивачка почала нести інфляційні втрати. Всього інфляційні нараховано за період з червня 2023 року по червень 2024 року, загальна сума інфляційних складає 2622,30 грн. В додатку №2 наведено розрахунок 3% річних із суми простроченої заборгованості за період з 01.10.2022 по 23.08.2024, за 517 днів прострочення платежів, сума 3% річних 2182,32 грн.

Судові витрати складаються зі сплати судового збору в сумі 2571,28 грн (з урахуванням коефіцієнту 0,8 при поданні позову через систему електронний суд), та гонорару адвокату (орієнтовно) 13000,00 грн. (6000,00 грн. складання позовної заяви, 4000,00 грн. участь в двох судових засіданнях, 3000,00 складання відповіді на відзив або додаткових пояснень).

Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження у справі, призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу № 645/5197/24 до розгляду у відкритому судовому засіданні, встановлено порядок дослідження доказів.

Представник позивачки адвокат Кокорев Е.О., 19.12.2024 року через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами справи , що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала на ім`я ОСОБА_1 розписку, якою підтвердила, що отримала від останньої у борг гроші в сумі 474 214,00 грн. У розписці ОСОБА_2 зазначила, що зобов`язується повертати позику щомісячно платежем не меншим за 10 000,00 грн, а остаточний розрахунок провести до 14.07.2024 року (а.с. 8).

Відповідно до виписки з банківської картки позивачки ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період часу з 29.08.2922 до 28.05.2024 від ОСОБА_2 в рахунок повернення позики були перераховані грошові кошти в сумі 156821,95 грн (а.с. 11).

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі N 464/3790/16-ц (провадження N 14-465цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі N 642/4200/17 (провадження N 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року

у справі N 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Позовна заява подана через систему «Електронний суд». До позорву долучено скановану копію оригіналу розписки від 14.07.2022 року.

Суд вважає, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Такий висновок судів узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 червня 2022 року у справі № 344/17277/20 , від 7 грудня 2022 року у справі № 565/12/19 та від 19 грудня 2022 року у справі № 754/10390/16.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, суд встановив, що укладений сторонами письмовий договір позики підтверджує факт укладення такого договору і виникнення у ОСОБА_2 зобов`язання зі сплати коштів та процентів за користування позикою; відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, грошові кошти ОСОБА_1 у визначений розпискою строк не повернула.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачки суми основного боргу в розмірі 316 605, 80 ,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення: 2622,30 інфляційних та 2182, 32 3% річних, то слід зазначити, що законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Загальновідомим в України та всьому світі є той факт, що Президент України Володимир Зеленський підписав 24.02.2022 року Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан в України був неодноразово продовжений та діє і по даний час.

Таким чином, з огляду на вимоги закону, викладені вище, позовні вимоги про стягнення з відповідачки інфляційних витрат та 3% річних задоволенню не підлягають.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України). Позов заявлено на загальну суму 321 410,42 грн. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2571,33 грн. Задоволено позовні вимоги на загальну суму 316 605,80 грн. Таким чином з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2532,89 грн (316 605,80 х 2571,33/ 321 410,42).

Керуючись ст.ст. 206, 265-268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.07.2022 року у сумі 316 605 (триста шістнадцять тисяч шістсот п`ять) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2532,89 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 19.12.2024 року.

Суддя О.Ю.Алтухова