Провадження № 2-н/205/675/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись із матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Україна» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана заява про видачу судового наказу, ознайомившись із матеріалами якої, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

В свою чергу, вищевказані загальні правила підсудності визначені нормою ст. 27 ч. 1 ЦПК України, згідно якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 165 ч. 5 ЦПК України встановлено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Частиною 9 ст. 165 ЦПК України визначено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника-юридичної особи або фізичної особи-підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що чинним цивільним процесуальним законом передбачено можливість передання заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю за наслідками отриманої інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місцезнаходження боржника лише, якщо боржником виступає юридична особа або фізична особа-підприємець. Можливість передання заяви про видачу судового наказу, боржником за якою виступає фізична особа, яка не має статусу підприємця, нормами ЦПК України не передбачено.

Натомість, відповідно до ст. 165 ч. 1 п. 9 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу (ч. 2 тієї ж статті).

Як слідує з матеріалів заяви про видачу судового наказу, боржником виступає фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. За таких обставин суддею на виконання вимог ст. 165 ч. 5 ЦПК України було здійснено запит задля з`ясування зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.12.2024 року, яка канцелярією суду зареєстрована 19.12.2024 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника значиться: АДРЕСА_1 .

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що оскільки заява про видачу судового наказу за наслідками отриманої інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника-фізичної особи, який не має статусу підприємця, з огляду на загальні правила підсудності, визначені ст. 27 ч. 1 ЦПК України, не підсудна Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, а отже подана з порушенням правил підсудності, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу за такою заявою про видачу судового наказу на підставі ст. 165 ч. 1 п. 9 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 166 ч. 1 ЦПК України відмова у видачу судового наказу з викладеної вище підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 162, 165, 166, 258-261, 263, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Україна» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 166 ч. 1 ЦПК України відмова у видачу судового наказу з викладеної вище підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Бізяєва Н.О.