Справа № 465/8745/24
Провадження 2/465/3516/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О. І.

з участю секретаря судового засідання Бровчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ),

предмет позову: розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

5 листопада 2024 року (вх.№32219/24) позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 28.07.2022 у м. Сайда, легалізований релігійним лідером: шаріатським суддею в місті Сайда Шейх Мохамад ОСОБА_3 08.08.2022, номер та дата прийому документа: №11255, дата: 08.08.2022 року, номер виконання запису акта: №177, про що видане свідоцтво про шлюб.

Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалось. Відносини погіршувались поступово. Зрештою подружжя фактично припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Окрім цього, позивач зазначила, що на даний час перебуває у відносинах з іншим чоловіком, з яким бажає створити сім`ю, тому збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку із чим просить суд позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання, призначене на 20.12.2024, сторони не з`явились.

Від відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, 28.11.2024 (Вх.№35101/24) надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі та визнання позовних вимог (а.с. 58).

Крім цього, 09.12.2024 (вх.№Еп-8297/24) на електронну адресу Франківського районного суду м. Львова надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Антоніщак Л.М. про проведення розгляду справи за відсутності позивача та її представника, із зазначенням про підтримку позовних вимог (а.с. 68-70).

За таких обставин суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.07.2022 між ОСОБА_4 (ім`я), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Ліван, палестинцем, паспорт Палестини для виїзду за кордон № НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, укладено шлюб, з видачею відповідного свідоцтва та попереднім отриманням шаріатського дозволу №37/832 від 21.07.2022 та легалізацією 08.08.2022 релігійним лідером шаріатським суддею в м. Сайда.

Відповідно до посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 16.10.2024, із терміном дії до 14.10.2025, ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) має право на проживання на території України, та згідно із витягом з реєстру Львівської міської територіальної громади №2014/013445027, сформованим Державним підприємством «Дія» від 28.11.2024, зареєстрований у м. Львів, вул. Природна, 10. (а.с. 13, 59).

У шлюбі сторони спільних дітей не мають.

Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться.

Відповідач своїх заперечень не надав, викладеного позивачем не спростовував.

Статтею 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 цього Кодексу.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до п. 2, 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між сторонами укладався на території Ліванської республіки, проте відповідач має на території України місце проживання, шлюб припинився на території України.

Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При звернення до суду позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.

Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 4).

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 10-13, 19, 76-80, 141, 206, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 293 ЦПК України, ст. 56, 104, 105, 110-113 СК України

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України та ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Ліван, палестинцем, укладений 28.07.2022 у м. Сайда Ліванської Республіки, з отриманням шаріатського дозволу №37/832 від 21.07.2022 та легалізацією 08.08.2022 релігійним лідером шаріатським суддею в м. Сайда (Шейх Мохамад ОСОБА_3 ), номер та дата прийому документа: №11255, 08.08.2022, номер дата виконання запису акта: №177, 08.08.2022.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Текст судового рішення складено 20.12.2024 року.

Суддя: Баран О. І.