Справа № 158/1279/24 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л.
Провадження № 22-ц/802/1037/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача Полетила П. С.,

представника відповідача Багірова Р. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , поданими в його інтересах адвокатом Полетилом Павлом Сергійовичем, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської областів від 12 серпня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що до моменту укладення шлюбу, а саме до 2016 року, ОСОБА_2 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що за час їх перебування у шлюбі в період з 22.10.2017 року по 17.12.2020 року ними, як подружжям, за спільні кошти було проведено капітальний ремонт вищевказаної квартири, обладнано меблями, побутовою технікою.

Зазначає, що внаслідок проведеного капітального ремонту спірної квартири її вартість збільшилась на 355984 грн, що підтверджено судовим рішенням від 22.12.2023 у справі № 158/2770/20, та у квартирі залишилась низка речей (меблі, побутова техніка, тощо), набутих ними за час шлюбу за спільні кошти.

У серпні 2020 року відповідач змінила вхідні замки до спільної квартири, чим унеможливила подальше проживання позивача у спірній квартирі.

Вказує, що він на даний час повністю обмежений у користуванні вказаним майном, тому просив суд стягнути з колишньої дружини грошову компенсацію половини суми затрачених спільних коштів на цей капітальний ремонт квартири у розмірі 177992 гривні та визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя придбане за час шлюбу майно, а саме: ліжко Arbordrev «РЕГІНА ЛЮКС» з підйомним механізмом, розміром 180x200, на суму 11 229 грн; чотири барних крісла (хром, сірі) на суму 5000 гривень; змішувач кухонний марки Imprese Daicy з трьох-ступеневою системою очищення води Ecosoft Standart (55009-U+FMV3ECOSTD) на суму 2979 гривень; випрямляч для волосся марки Rowenta SF 3132 на суму 699 гривень; мережевий роутер марки ТР-Link Archer C50 на суму 899 гривень; диван-ліжко марки Davidos Raft кутовий 3XL Seater на суму 35400 гривень разом з сегмент-кріслом марки Davidos Raft на суму 11900 гривень; люстру марки Levistella (4 шт.) на суму 7800 гривень; люстру №881/6 на суму 3100 гривень; прально-сушильну машину «Samsung» WD70M4443JW/UA на суму 16574 грн; стільницю на підвіконня на суму 700 гривень; прихожу дводверну (шафа) на суму 13500 гривень; комплект меблів для ванної кімнати на суму 7000 гривень; наматрацник на суму 752 гривень; електричний чайник марки HausMark EK-1764 на суму 699 гривень; настільне дзеркало Акцент 100*80 в алюм. рамі на суму 1452 гривні; підставку для кухонних аксесуарів марки Sydney, TM Flamberg на суму 299,94 грн; сковороду з алюмінієвим покриттям марки Houston на суму 428 гривень; кутову шліфувальну машину марки Compass ag55-1, 125 мм на суму 739 гривень; набір посуду 6 приборів марки Function, TM Flamberg на суму 2364,96 гривень; світильник LED Maxus LCL на суму 700 грн; мікрохвильову піч марки Rosieres rmg20dfpn на суму 2999 грн; кухонний гарнітур на суму 46 250 грн; кондиціонер DAIKO ASP-H12CNX на суму 5904 гривні; тен до сушки хромований MEG на суму 929,80 грн та сушку нержавіючу марки Ларіс Євромікс з полицею на суму 2760 грн, з комплектом кранів до сушки хромованих марки Маріо на суму 910 грн, разом 4599,80 грн; раковину для ванної кімнати моделі Буль-Буль марки Yonna білого кольору на суму 3200 грн та мийку марки Galati Jorum (Seda) на суму 2225 грн; унітаз Cersanit Компакт Street Fusion та 2 розетки Vesta на суму 3670 грн; панель до ванни Kolo Spring 160 на суму 2100 грн; металопластикові вікна на суму 13884,99 грн; вбудовану посудомийну машину Simens SR64E004EU на суму 10449,99 грн; зовнішній жорсткий диск TRANSCEND 1TB TS USB 3.0 STOREJ AT 2.5 на суму 1592 грн; міжкімнатні двері на суму 10605 грн; розетки Viko Karre №008, №0056, №0032, №0019, №0050, №0202, №0063 на суму 2145,13 грн; захист від перенапруги Zubr D63T на суму 614 грн; безпровідний маршрутизатор TP-Link NK Archer A5 на суму 799 грн; душову систему Imprese LOREТA T-15350/1 на суму 3243,49 грн; варочну панель та духовий шкаф Gorenje BO6735E02BK + G641EB на суму 13259 грн; комплект змішувачів (кранів) у ванну кімнату HansGrohe Logis E100 (71161000+71403000+27728000 (71161888)) на суму 4900 грн; витяжку кухонну Eleyus Troy 1200 LED SMD 90 BL на суму 6898,98 грн; ванну Kolo Spring 160х100 з сифоном Geberit на суму 5160 грн; два вентилятори для ванної кімнати Soler&Palau Silent CZ-100 Design-3C (2 шт) Silver на суму 3442 грн; матрац марки «Мокко», розміром 180х200 на суму 5458 гривень; шафу в спальню на суму 13500 гривень та шафу для речей на балкон на суму 5000 грн.

Просив також у порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на таке майно: прихожу дводверну (шафа) на суму 13500 гривень; шафу в спальню на суму 13500 гривень; витяжку кухонну Eleyus Troy 1200 LED SMD 90 BL на суму 6898,98 грн; варочну панель та духовий шкаф Gorenje BO6735E02BK + G641EB на суму 13259 грн; вбудовану посудомийну машину Simens SR64E004EU на суму 10449,99 грн; прально-сушильну машину «Samsung» WD70M4443JW/UA на суму 16574 грн; матрац марки «Мокко», розміром 180х200 на суму 5458 гривень; мікрохвильову піч марки Rosieres rmg20dfpn на суму 2999 грн; кондиціонер DAIKO ASP-H12CNX на суму 5904 гривні; ліжко Arbordrev «РЕГІНА ЛЮКС» з підйомним механізмом, розміром 180x200, на суму 11 229 грн; диван-ліжко марки Davidos Raft кутовий 3XL Seater на суму 35400 гривень разом з сегмент-кріслом марки Davidos Raft на суму 11900 гривень; настільне дзеркало Акцент 100*80 в алюм. рамі на суму 1452 гривні.

Решта майна просив виділити у власність відповідачці ОСОБА_2 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника Полетила П. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він за допомогою належних засобів доказування довів, що брав особисту участь у покращенні спірної квартири, як коштами так і особистою працею, такі покращення були суттєвими. Суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України проігнорував встановлені в інших цивільних справах між цими ж сторонами обставини у судових рішеннях, які набрали законної сили. Тому факт збільшення вартості квартири після проведеного ремонту не підлягав доказуванню, оскільки ця обставина була вже встановленою. Зазначає, що на підставі долучених ним доказів: товарних чеків, квитанцій про купівлю будівельних матеріалів, показань свідків та відеозаписів, фотографій, на яких зафіксовано проведені ремонтні роботи у спірній квартирі, висновку судової інженерно-технічної експертизи №8 від 12.04.2022, підтверджено істотне збільшення вартості даного майна та особисту участь позивача з урахуванням затрат часу, коштів, сил на поліпшення (ремонту) квартири, що свідчить про наявність права у позивача вимагати грошової компенсації понесених затрат. Проте, судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовлено в задоволенні даної позовної вимоги. Також вказує, що ним належно доведено, що сторонами придбавалось інше рухоме майно, яке на підставі статті 62 СК України вважається об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому просить здійснити його поділ.

Разом з тим, ОСОБА_1 до суду подано апеляційну скаргу на додаткове рішення цього ж суду від 09 вересня 2024 року, в якій він зазначає, що вважає його таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та просить його змінити, зменшивши суму стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_3 вказує, що доводи апеляційних скарг на основне та додаткове рішення є безпідставними, а тому просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Зазначає, що позивач не довів жодними належними та допустимими доказами, що перепланування квартири відбулось під час ремонту, який був проведений під час шлюбу із відповідачкою. Не вбачається цього також із висновку експерта. Вважає, що із цього висновку лише слідує, що таке перепланування було проведено у проміжку часу з 27.12.1982 року до 11.11.2021 року. Оскільки саме позивач звернувся до суду із вимогами про відшкодування вартості ремонтних робіт, то саме він і зобов`язаний довести ту обставину, що саме під час його шлюбу із відповідачкою та за спільні кошти відбулось перепланування квартири, про яке йде мова у висновку експерта, а також розмір затрат на таке перепланування.

Також зазначав, що експерт при визначенні такої вартості приймав до уваги, що квартира на той момент перебувала у стані до її перепланування, доказів чого в експерта не було, тобто це є лише його припущенням. Експертом не було оцінено капіталовкладення подружжя у проведенні ремонту. Вважає, що висновки експертизи в частині визначення ринкової вартості квартири на момент укладення та розірвання шлюбу без оцінки фактичних капіталовкладень подружжя у таке майно не має значення для цілей їх розподілу. Зазначає, що значення для даної справи мають затрати на проведення ремонту та джерело походження цих коштів (їх правовий режим спільні кошти подружжя чи їх особисті кошти тощо). Як доказ таких затрат позивач посилався на вищезгаданий висновок експерта, який не може бути прийнятим до уваги у даному аспекті, оскільки не містить у собі відомостей щодо предмету доказування. Встановлені у справі № 158/2770/20 фактичні обставини в частині збільшення вартості квартири не мають для даної справи жодного значення.

Покликається на те, що долучені позивачем до справи документи на купівлю будівельних матеріалів також не можуть підтверджувати затрати на ремонт квартири, оскільки він не довів джерело їх походження. Крім того, ОСОБА_1 жодним чином не довів, що придбані за такими документами будівельні матеріали були використані саме для ремонту квартири відповідачки.

Зазначає, що в рамках справи № 158/2770/20 суду не вдалось встановити ані наявність у розпорядженні відповідачки спірного рухомого майна, ані його дійсну вартість, тому суд правильно відмовив у задоволенні таких вимог.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та додаткового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає у повній мірі, виходячи з таких міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що вказані ремонтно-будівельні роботи квартири проводились за його особисті кошти, тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації в розмірі 177 992 грн як затрат, що були понесені на поліпшення (ремонт) квартири АДРЕСА_2 . Також не доведено позивачем факту придбання іншого майна за час перебування сторін у шлюбі, його вартість на час розгляду справи, а також те, що дане майно взагалі існує на момент розгляду справи та перебуває у володінні ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачкою витрати на оплату послуг адвоката в сумі 15000 грн є завищеними та неспівмірними з обсягом наданих послуг, тому такі підлягають зменшенню до 10000 грн.

З такими висновками суду першої інстанції , висловленими в основному та додатковому рішеннях, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 20.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кузьміч Н. В., зареєстрованим у реєстрі за №1639, ОСОБА_2 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 22-23 т.1).

22 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1625.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.11.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.24-25 т.1).

З приводу доводів апеляційної скарги про стягнення грошової компенсації в розмірі 177 992 грн, як частину затрат, які були понесені подружжям на поліпшення (ремонт) квартири, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звертався з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про поділ майна та просив визнати ряд рухомого майна та квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя з покликанням на істотність збільшення її вартості внаслідок здійснених під час шлюбу покращень у вигляді перепланування та капітального ремонту та просив стягнути з відповідачки на свою користь половину вартості цього майна в сумі 909100 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2023 року, ухваленим у цивільній справі № 158/2770/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили, у задоволенні позову було відмовлено.

Вищевказаним рішенням встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була до шлюбу подарована відповідачці.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).

Разом з тим, позивачем на підтвердження обставини істотності збільшення вартості спірної квартири з урахуванням особистої участі позивача, затрат часу та коштів було долучено висновок судової інженерно-технічної експертизи № 8 від 12.04.2022 року та копії квитанцій і товарних чеків на придбання будівельних матеріалів та іншого необхідного для здійснення ремонтних робіт.

В судовому рішенні у вказаній справі констатовано, що відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №8 від 12.04.2022 у квартирі АДРЕСА_1 виконано реконструкцію, перепланування квартири, збільшено загальну площу квартири та зменшено її житлову площу. Також встановлено, що вартість вказаної квартири станом на 22.10.2017 становить 18 534 доларів США, що із врахуванням курсу долара США 26,49 грн становить 490 966 грн, а вартість вказаної квартири станом на 27.01.2022 (в технічному стані 2017 року) із врахуванням курсу долара США 28,79 грн становить 533 585 грн. Крім того, експертом встановлено, що ринкова вартість даної квартири станом на 27.01.2022 становить 889 569 грн (т.2, а.с.127-144). Таким чином, із вказаного висновку слідує, що після здійсненого ремонту вартість квартири збільшилась на 355 984 грн (889 569 грн. - 533 585 грн.), тобто на 40%.

Крім цього в зазначеному судовому рішенні вказано із покликанням на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №214/6174/15-ц, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання спірної квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та, відповідно, стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частки вартості спірної квартири. Разом з тим, суд зазначив, що наведене не позбавляє позивача права вимагати з відповідача (власника квартири) грошової компенсації понесених затрат на здійснення ремонту квартири. Водночас, у тій справі позивачем така позовна вимога не заявлялась.

Отже, ОСОБА_1 у даній справі звернувся із відповідним позовом про компенсацію понесених затрат на здійснення ремонту у квартирі відповідачки.

Про такий спосіб захисту свого права як звернення із позовом про стягнення з іншого із подружжя грошової компенсації понесених затрат на здійснення поліпшення у квартирі, що належить на праві власності іншому з подружжя, вказано Верховним Судом у постанові від 27.01.2021 у справі № 332/4629/15-ц. Верховним Судом було зазначено, що за загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Колегія суддів дійшла висновку в ході апеляційного перегляду даної справи, що судом першої інстанції було порушено норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України, проігноровано встановлені в рішенні Ківерцівського районного суду Волинської області у справі 158/2770/20 обставини щодо збільшення вартості квартири після капітального ремонту, який проводився сторонами в період їх шлюбу за спільні кошти подружжя.

Про це також свідчать пояснення відповідачки ОСОБА_2 , зафіксовані в наведеному судовому рішенні у справі 158/2770/20, де вона стверджувала, що ремонт квартири робився у 2018 році та на початку 2019 року. Ремонтом займався чоловік. На ремонт квартири були використані її власні кошти та 8000 доларів США, які були подаровані їм на весілля.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_4 , який є батьком позивача, встановлено, що у 2018 році вони спільно з ОСОБА_5 здійснювали у спірній квартирі ремонт. Відповідач участі в ремонті квартири не приймала, коштів у поліпшення квартири не надавала. Будівельні матеріали були придбані виключно позивачем.

Свідок ОСОБА_6 (товариш ОСОБА_1 ) в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 після одруження розпочав ремонтні роботи у спірній квартирі. Йому, зі слів позивача, відомо, що на ремонт ОСОБА_1 витрачав власні кошти.

Крім цього, колегія суддів враховує, що зазначені обставини підтверджені наданими суду у цій справі позивачем ОСОБА_1 доказами: фотографіями, відео та письмовими доказами (фіскальними чеками, квитанціями, накладними), які свідчать про те, що дійсно покращення квартири внаслідок ремонтних робіт на суму, визначену у висновку експертизи, були здійснені у період 2018-2020 років, тобто у період, коли сторони перебували у шлюбі, та за спільні кошти подружжя ОСОБА_7 .

Отже, слід дійти висновку, що судом першої інстанції без достатніх обґрунтувань покладено в основу рішення заперечення відповідачки ОСОБА_2 , які спростовуються наведеними доказами та змістом зацитованого вище судового рішення, та не взято до уваги доводи позивача в цій частині, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні на підставі наданих письмових доказів та висновку експерта було встановлено, що за рахунок проведених ремонтних робіт ринкова вартість квартири збільшилася в процентному вираженні на 40%. Ринкова вартість усіх поліпшень, виконаних у квартирі, складає 355 984 грн. Відтак, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1/2 частину вартості цих витрат, що складає 177992 грн.

Що ж до розподілу іншого рухомого майна, слід зазначити наступне.

Судом першої інстанції було відмовлено в цій частині позову з огляду на недоведеність позовних вимог, відсутність підтвердження вартості зазначеного майна на час розгляду справи та наявності у відповідачки цього майна, однак апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги частково необхідно взяти до уваги.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було досліджено надані сторонами докази, заслуховувались пояснення свідків на підтвердження доводів позовних вимог.

Позивачем також долучено товарні та фіскальні чеки, розрахункові квитанції, рахунки-фактури, накладні, замовлення покупця, якими підтверджується здійснення ним витрат на проведення будівельних робіт та придбання рухомого майна під час шлюбу з відповідачкою, яке ним включено до позову для поділу.

ОСОБА_1 також для спростування заперечень відповідачки ОСОБА_2 про те, що ним не доведено факт придбання та збереження речей, побутової техніки та меблів, які він включив до списку спільно нажитого майна подружжя, надано суду фотографії, які свідчать про наявність у житлі відповідачки частини рухомого майна, яке він просить поділити між сторонами.

Разом з тим, аналізуючи подані докази, оцінюючи їх на предмет достовірності та відповідності щодо доведеності аргументів та доводів позову й апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Проте, дослідивши матеріали даної справи та витребуваної справи за № 158/2770/20, апеляційний суд вважає, що частина майна з переліку, щодо якого позивач просить суд здійснити поділ, включена ним безпідставно, оскільки це майно, на переконання суду, відноситься до складових, використаних при капітальному ремонті квартири та входять у загальне поняття поліпшення спірного житлового приміщення, про що і було зазначено експертом у висновку № 8 від 12.04.2022 року. Відповідно до визначень, наведених експертом, який використовував у своєму висновку порівняльний метод оцінки об`єкта та брав до уваги вартість аналогів у розрізі їх технічного стану: з косметичним ремонтом, стану з частковим ремонтом та стану з євроремонтом, даний вид ремонтних робіт зазначений як євроремонт (стан з якісним ремонтом).

Міністерством регіонального розвитку та будівництва України у від 15 липня 2009 року №9/9-1056 було роз`яснено поняття капітальний та поточний ремонт.

Капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також поліпшення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

Основна мета такого типу ремонту як євроремонт повноцінне оновлення приміщення, врахування технічних вимог і максимізація його функціональності.

Таким чином, наступне майно: змішувачі кухонний і для ванни, вентилятори для ванни, ванна з сифоном, душова система, розетки, міжкімнатні двері, металопластикові вікна, панель до ванни, унітаз, раковина для ванної кімнати, тен до сушки хромований, сушка, крани, мийка, стільниця на підвіконня, відносяться до поліпшень квартири, тому не підлягають поділу як окреме рухоме майно, оскільки воно було враховане в суму, що судом стягнута в користь позивача як частина вартості здійснених поліпшень квартири. Суд вважає, що вищезазначений перелік речей використано в ремонтних роботах, які були проведені сторонами, із заміною певних конструктивних елементів будівлі, є невіддільні від даного приміщення без його порушення і є ніщо інше, як ремонт квартири.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 травня 2020 року при розгляді справи № 243/5477/15-ц, здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають.

Також, апеляційним судом не береться до поділу таке заявлене позивачем майно : світильник вартістю 700 грн, підставка кухонна - 299,94 грн, сковорода 428 грн, кутова шліфувальна машинка 739 грн, оскільки чеки та квитанції на придбання цього майна не можуть бути належним доказом придбання його саме позивачем, так як з їх змісту не вбачається, хто є платником за купівлю даного майна, а також немає належного підтвердження щодо наявності його на час припинення шлюбних відносин між сторонами.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представником відповідачки було надано пояснення, яке не спростоване іншою стороною, що оскільки роутер вартістю 899 грн під час шлюбу вийшов з ладу, його було замінено безпровідним маршрутизатором, який також включено до списку майна, тому суд роутер не бере до уваги при поділі майна.

Щодо вимог позивача про поділ іншого спільного майна подружжя, яке ним зазначене в позовній заяві та доведено його вартість відповідними письмовими доказами про його придбання та наявність у квартирі, суд вважає, що такі доводи є слушними та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл іншого майна подружжя в натурі, суд враховує положення ст.71 СК України, а також встановлені у судовому засіданні обставини.

Таким чином, позивачу із спільного майна слід виділити у власність таке майно :

-ліжко «Регіна люкс» вартістю 11229 грн,

-диван-ліжко кутовий на суму 35400,

-сегмент крісло 11900 грн,

-прально-сушильну машину «Самсунг» - 16574 грн,

-шафу дводверну в прихожу -13500 грн,

-шафу в спальню -13500 грн,

-шафу на балкон 5000 грн,

-матрац «Мокко» - 5458 грн,

-наматрацник 752 грн,

-жорсткий диск 1592 грн,

-мікрохвильова піч 2999 грн,

-захист від перенапруги 614 грн,

а всього на суму - 118518 грн.

Відповідачці ОСОБА_2 відповідно решту майна, виходячи з того, щоб не порушити цілісність кухонного гарнітуру, а саме:

-4 барні крісла на суму 5000 грн,

-випрямляч для волосся 699 грн,

-люстру 7800 грн,

-люстру 3100 грн,

-меблі для ванни 7000 грн,

-кухонний гарнітур 46250 грн,

-кондиціонер 5904 грн,

-посудомийну машину 10449,99 грн,

-варочну панель і духову шафу «Горенья» - 13259 грн,

-дзеркало «Акцент» - 1452 грн,

-витяжку 6898,98 грн,

-чайник 699 грн,

-маршрутизатор 799 грн,

-посуд 2364,96 грн,

а всього на суму : 111675,93 грн.

Оскільки слід при поділі майна додержати рівність часток подружжя, то з метою компенсації різниці у вартості майна, виділеного сторонам в порядку поділу спільного майна подружжя, необхідно стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 6842,07 грн (118518 грн 111675,93 грн).

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно з пунктом другим частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо вимог апеляційної скарги на додаткове рішення апеляційний суд зазначає таке.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору, та не може існувати окремо від нього.

Враховуючи скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції в даній справі, додаткове рішення підлягає також скасуванню, оскільки воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, виходячи з часткового задоволення позову, колегія суддів дійшла висновку, що слід стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог понесені ним судові витрати на сплату судового збору за подання позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги в сумі 7332 гривні 89 копійок.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , подані в його інтересах адвокатом Полетилом Павлом Сергійовичем, задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 вересня 2024 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за затрати, понесені на поліпшення квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 177992 (сто сімдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_1 у власність таке майно:

-ліжко «Регіна люкс» вартістю 11229 грн,

-диван-ліжко кутовий на суму 35400,

-сегмент крісло 11900 грн,

-прально-сушильну машину «Самсунг» - 16574 грн,

-шафу дводверну в прихожу -13500 грн,

-шафу в спальню -13500 грн,

-шафу на балкон 5000 грн,

-матрац «Мокко» - 5458 грн,

-наматрацник 752 грн,

-жорсткий диск 1592 грн,

-мікрохвильова піч 2999 грн,

-захист від перенапруги 614 грн,

а всього на суму - 118518 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_2 у власність таке майно:

-4 барні крісла на суму 5000 грн,

-випрямляч для волосся 699 грн,

-люстру 7800 грн,

-люстру 3100 грн,

-меблі для ванни 7000 грн,

-кухонний гарнітур 46250 грн,

-кондиціонер 5904 грн,

-посудомийну машину 10449,99 грн,

-варочну панель і духову шафу «Горенья» - 13259 грн,

-дзеркало «Акцент» - 1452 грн,

-витяжку 6898,98 грн,

-чайник 699 грн,

-маршрутизатор 799 грн,

-посуд 2364,96 грн,

а всього на суму : 111675,93 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 різницю вартості майна, виділеного сторонам в порядку поділу спільного майна подружжя в сумі 6842,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 7332 (сім тисяч триста тридцять дві) гривні 89 копійок за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді