_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4852/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ :

31 липня 2021 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , додаткові витрати на спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 219587,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 травня 2009 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України позивач разом зі спільними дітьми поїхали до Республіки Польща. 28.02.2023 року рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №947/30396/22 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільні діти залишились проживати разом з матір`ю та наразі проживають у Республіки Польща, у м. Глогув Малопольскі. Позивач зазначає, що для належного утримання, виховання та піклування дітей потрібна фінансова підтримка. 21 червня 2024 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ у справі №947/16494/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дітей. Позивач зазначає, що батько спільних дітей, ОСОБА_2 , участі у їх виховані не приймає з моменту повномасштабного вторгнення рф на територію України, коли позивач виїхала до Республіки Польша разом зі спільними дітьми. Зі свого боку, матір прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дітей, але це не дозволяє матері повністю забезпечити та задовольнити їх потреби.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 02 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26.09.2024 року.

Судове засідання, призначене на 26.09.2024 року було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 24.10.2024 року до 11.45 год.

Судове засідання, призначене на 24.10.2024 року було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 12.11.2024 року до 14.20 год.

Судове засідання, призначене на 12.11.2024 року було відкладено, за клопотанням відповідача, для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи до 12.12.2024 року до 14.00 год.

03.12.2024 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

11.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, а також заяву про надання доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд».

11.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 12.12.2024 року на 14.00 год. у зв`язку з хворобою.

За клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 судове засідання, призначене на 12.12.2024 року на 14.00 год., було відкладено на 19.12.2024 року на 11.45 год.

19.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

19.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 30 травня 2009 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб.

У шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2156 (а.с. 16) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №6539 (а.с. 17)

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року у справі №947/30396/22 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 було розірвано (а.с. 14-15).

21 червня 2024 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ у справі №947/16494/24, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2024 року та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 , надалі з 03 листопада 2027 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 18-19).

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №183/1679/17 (провадження №61-21662св18), від 12.12.2019 у справі №756/4947/17-ц (провадження №61-47858св18), від 01.04.2020 у справі №521/16268/18 (провадження №61-20458св19), від 20.03.2024 у справі №760/6988/22 (провадження №61-9366св23).

Судом було здійснено дослідження доказів, долучених позивачем, та зроблено наступний висновок.

Позивач вважає, що вивезення спільних дітей закордон з метою збереження їх життя та здоров`я в умовах воєнного стану та відповідна витрата коштів на житло є додатковими витратами на дітей, що підлягають стягненню з відповідача.

На підтвердження таких витрат на житло надано копію додатку від 24 березня 2024 року до договору оренди будинку (з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову).

Відповідно до розділу 1 Додатку від 24 березня 2024 року до договору оренди будинку «Сторони договору погодили, що орендна плата за один місяць становить 1500 (одну тисячу п`ятсот) злотих і сплачується наперед до 10-го числа кожного місяця. Орендна плата сплачуватиметься безпосередньо орендодавцю» (а.с. 25).

Позивачем надано розрахунок, згідно якого здійснена оплата за оренду житла у сумі 357102,15 гривень.

Однак, витрати на оренду житла не відносяться до додаткових витрат на дитину, оскільки вони не пов`язані з особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), як це передбачено ст. 185 СК України.

Відповідно до довідки про відвідування дитиною дитячого садка від 06.02.2023 року, дитина ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , відвідує парафіяльний приватний дитячий садок на Нівє в ОСОБА_8 , група дітей 6-ти років (а.с. 23).

На підтвердження понесених витрат надано розрахунок переказів коштів позивача за відвідування Парафіяльного недержавного дитячого садка сином та обіди сина, що разом складає 44173,23 гривень.

Не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини: навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19); витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц); витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №369/11745/16-ц).

Крім того, на харчування, одяг, розвиток та здоров`я спільних дітей позивачем було витрачено 37900,59 гривень. Ці витрати не можна віднести до особливих обставин, які мають фінансуватися додатково. Також відсутні докази, які підтверджують витрати, зазначені в таблиці позивачем. У зв`язку з цим не можливо встановити чи насправді позивач понесла такі витрати на дітей.

Позивач зазначає про купівлю ліків, однак відсутні призначення лікаря щодо необхідності саме цих лікарських засобів для лікування дитини.

Крім того, не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини вартість придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (Постанова Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17; придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя (Постанова Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17 (провадження № 61- 1460св18).

Таким чином, стягнення 219587,99 гривень, які зазначила позивач в своїй позовній заяві не відносяться до додаткових витрат, передбачених законодавством України.

Завжди обов`язково слід доводити, що саме ці витрати зумовлені особливими обставинами і є додатковими, тобто такими, що не можуть бути покриті за рахунок аліментів. Необхідно детально пояснювати особливості розвитку дитини (надавати висновки спеціалістів щодо схильності дитини до спорту, малювання, музики тощо), а також враховувати думку дитини: чи бажає вона сама розвиватись у певній сфері, чи це більше бажання одного з батьків.

Отже, стягнення які зазначила позивач в своїй позовній заяві не відноситься до додаткових витрат згідно з судовою практикою та чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позивач при поданні позову до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги не підлягають задоволенню, то суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко