Справа № 308/5868/24 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А. І.
Провадження № 22-ц/811/3091/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 08 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 308/5868/24 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому «Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.12.2013 року було передано за територіальною підсудністю до Залізничного районного суду міста Львова.

09 липня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду міста Львова вищезгаданий позов Банку було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі.

22 липня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала до Залізничного районного суду міста Львова зустрічний позов до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», у якому просила суд ухвалити рішення про:

-стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 :

o1 094 грн 50 коп. безпідставно списаних у квітні 2023 року;

o2 160 грн 54 коп. процентів;

o498 грн 30 коп. пені за час затримки повернення на рахунок безпідставно списаних коштів;

o500 000 грн. «у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним розголошенням персональних даних, відомостей, що містять банківську таємницю, незаконне втручання в особисте життя, розголошення інформації про особисте приватне життя, медичної та церковної таємниці»;

-зобов`язання Банку списати «неіснуючу заборгованість» в розмірі 2 422 грн 40 коп., «за неукладеним (юридично нікчемним) кредитним договором, що є сумою судового збору, сплаченого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за розгляд справи № 308/5868/24» (а.с. 1-6, 38-45).

08 жовтня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду міста Львова зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» було повернуто згаданій заявниці (а.с. 80-82).

Вищезгадану ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 08 жовтня 2024 року про повернення заявниці зустрічної позовної заяви оскаржила ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати «та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції», покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що «позовні вимоги за первинним і зустрічним позовом є взаємопов`язаними, стосуються одних і тих же правовідносин і регулюються одними і тими ж нормами законодавства» (а.с. 94-100).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

-зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина 2 статті 193);

-зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина 3 статті 194).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» міститься роз`яснення про те, що об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову, не допускається.

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, для об`єднання в одне провадження первісного та зустрічного позову необхідна сукупність двох факторів, а саме:

1)взаємопов`язаність позовів;

2)доцільність спільного розгляду цих позовів, зокрема:

a.вони виникли з одних правовідносин

або

b.коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Предметом первісного позову Банку є стягнення з ОСОБА_1 31 429 грн. 91 коп. заборгованості за кредитним договором, який було укладено між згаданими сторонами 05.12.2013 року.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_1 до Банку є:

-стягнення з Банку на користь ОСОБА_1 :

o1 094 грн 50 коп. безпідставно списаних у квітні 2023 року;

o2 160 грн 54 коп. процентів;

o498 грн 30 коп. пені за час затримки повернення на рахунок безпідставно списаних коштів;

o500 000 грн. «у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним розголошенням персональних даних, відомостей, що містять банківську таємницю, незаконне втручання в особисте життя, розголошення інформації про особисте приватне життя, медичної та церковної таємниці»;

-зобов`язання Банку списати «неіснуючу заборгованість» в розмірі 2 422 грн 40 коп., «за неукладеним (юридично нікчемним) кредитним договором, що є сумою судового збору, сплаченого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за розгляд справи №308/5868/24».

Як вбачається зі змісту зустрічного позову, вищезгадані позовні вимоги обґрунтовуються тим, що:

-«жодного кредитного договору з АТ КБ «ПриватБанк» (позивачка ОСОБА_1 » не укладала»;

-«рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/15915/22 від 28 квітня 2023 року за ( ОСОБА_1 ) позовом до АТ КБ «ПриватБанк» у справі про захист прав споживача» (а.с. 38-45).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, предмети первісного позову Банку до ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_1 до Банку є різні, оскільки вони виникли з різних правовідносин і задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Банку за зустрічним позовом зовсім не виключає задоволення (повністю або частково) первісного позову Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви, яка відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Крім цього, колегія суддів також вважає за доцільне зауважити і те, що згідно з наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацією, 09 грудня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду міста Львова позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.12.2013 року залишено без розгляду.

Відтак, колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 08 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.