Провадження № 2-н/487/3583/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складів головуючої судді Скоринчук К.М., розглянувши заяву Обласного комунального підриємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Заводского районного суду м. Миколаєва надійшла заява Обласного комунального підриємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього кодексу.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю за необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав

Згідно з п. 5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається із поданих матеріалів заяви, поданої 17.12.2024, у тому числі з розрахунків, заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 11 792,63 грн, за період з 01.04.2019 по 31.10.2021, тобто за межами трирічного строку позовної давності, адже з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Водночас, питання переривання строку позовної давності у порядку, передбаченому ст. 264 ЦК України, повинно бути досліджено у позовному, а не наказному провадженні.

Ураховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.164 -167, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Обласного комунального підриємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя: К.М. Скоринчук