ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1899/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/1075/24 Категорія: на ухвалу Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Мунтян К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коробкової Галини Олександрівни на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту належності документів, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Городищенського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту належності документів, в якому просили:

- встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 174 Шполянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), військового квитка серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 13.04.2022 на ім`я ОСОБА_3 та облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 ,

- встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 174 Шполянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) документів, виданих військовою частиною НОМЕР_2 на його ім`я: сповіщення № 634 виданого військовою частиною НОМЕР_2 від 12 березня 2024, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2022 № 47; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.02.2024 № 68; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2024 № 1249 та додаток № 4 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.04.2024 № 1249; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.04.2024 № 568; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2024 № 141; довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 15.05.2024 № 22541/1; довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 15.05.2024 № 22541/2; грошовий атестат виданий військовою частиною НОМЕР_2 від 04.05.2024 № 1781/11486, який є додатком 16 до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту; довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 04.05.2024 № 1781/11488, яка є додатком № 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р № 393 виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 04.05.2024 № 1781/11487, яка є Додатком 1 до листа Департаменту фінансів МО України від 28.03.2018 №248/3/6/855.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності вище указаних документів нині покійному ОСОБА_3 , необхідно заявникам з метою подальшого оформлення права на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Крім того за частиною 3 цієї статті, справи про встановлення факту належності особі в тому числі військового квитка судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже у даній справі вбачається спір про право та, крім цього, перша вимога не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Коробкова Г.О.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою, постановленою без додержання норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В мотивування апеляційної скарги вказує, що суд в ухвалі зазначає про те, що встановлення факту належності вище вказаних документів нині покійному ОСОБА_3 , необхідно заявникам з метою подальшого оформлення права на пенсію у разі втрати годувальника непрацездатним членам сім`ї. Саме цей висновок суду став підставою для відмови у відкритті провадження, хоча станом на момент звернення спір про право відсутній, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не приймалися документи до розгляду та за результатами розгляду не приймалося рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з наявними розбіжностями в написанні по-батькові їхнього покійного сина.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7 )народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18; від 18 січня 2024 року № 560/17953/21.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

У поданій заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд, зокрема встановити факт належності їх покійному сину - ОСОБА_3 військового квитка серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 13 квітня 2004 року на ім`я ОСОБА_3 та Облікової картки до Військового квитка серії НОМЕР_1 .

Відповідно до частини 3 статті 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту належності особі військового квитка, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Згідно з п. 1, п. п. 1 п. 3, п. 6 «Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу», затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року №582/2016, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Військові квитки видаються: районними (об`єднаними районними), міськими (районними у містах, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки у таких випадках: призову або прийняття на військову службу; зарахування до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти; прийняття на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших утворених відповідно до закону військових формувань; припинення альтернативної (невійськової) служби у разі закінчення строку її проходження; зняття з військового обліку за станом здоров`я у випадках, визначених Міністерством оборони України (якщо раніше військовий квиток не видавався); виключення з військового обліку за станом здоров`я (якщо раніше військовий квиток не видавався); позбавлення військового звання офіцерського складу.

Військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Повторно військовий квиток може бути видано військовослужбовцю (військовозобов`язаному, резервісту) за рішенням керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (керівника відповідного підрозділу Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України, який відповідає за стан військового обліку), на підставі особистого рапорту (заяви) військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) у випадках:

непридатності військового квитка для дальшого користування; знищення військового квитка під час стихійного лиха; втрати або викрадення військового квитка;

зміни прізвища, імені та по батькові військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста).

Видача військового квитка у зв`язку зі зміною прізвища, імені та по батькові військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) здійснюється на підставі одержаного військовослужбовцем (військовозобов`язаним, резервістом) нового паспорта громадянина України.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що заявники зверталися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу внесення виправлення в написанні по-батькові їх покійного сина у військовому квитку серія НОМЕР_1 , виданого 13.04.2004 року.

Таким чином, для ефективного захисту свого права заявникам слід звернутися до органу, що видав документ із заявою про виправлення помилки в написанні по-батькові їх покійного сина, а у разі відмови - оскаржити її в порядку адміністративного судочинства шляхом оскарження в адміністративному суді рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у видачі (заміні) військового квитка.

Щодо встановлення факту належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданих військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 документів, то колегія суддів враховує, що вказані документи не є правовстановлюючими документами, а тому цей факт не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 23 травня 2022 року у справі №539/4118/19 наголосила, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах.

За наведених обставин, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції вірно відмовив у відкритті провадження у даній справі, але така відмова повинна бути пов`язана не з тим, що існує спір про право а з наведених вище обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу і приходить до висновку про зміну лише мотивувальної частини судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коробкової Галини Олександрівни - задовольнити частково.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року - змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В решті ухвалу районного суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2024 року.

Судді: