Справа № 715/2102/22
Провадження № 2/715/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року с. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

судді Цуркана В.В.

секретар судового засідання Майщук С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Крамар І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про розподіл майна подружжя, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності та за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тарашансчької сільської ради та ОСОБА_5 про визнання права власності на частки нерухомого майна, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 , треті особи, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про розподіл майна подружжя, Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала із ОСОБА_4 у шлюбі зареєстрованому 04 вересня 2004 року виконавчим комітетом Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 09. У зв`язку із тим, що сімейне життя у них не склалося через те, що чоловік надає перевагу азартним іграм, проявляє до неї неповагу та грубість та рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 року їхній шлюб розірвано. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу вони із відповідачем, в тому числі за кошти подаровані їм на весілля розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64.1 кв.м., а саме: житловий будинок літ."А"; навіс літ."Б"; сараї літ."В","Г","Д"; убиральня літ."Е"; літня кухня літ."Є"; колодязь № 1; огорожа № 2-6; вигрібна яма № 7; вимощення № І за адресою АДРЕСА_1 , який станом на кінець 2018 року початок 2019 року був повністю готовий, але не зданий в експлуатацію. Однак їй стало відомо, що 12 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_4 на підставі технічного паспорта серія та номер: 294/19 виданого 04.09.2019 року ФОП ОСОБА_10 , державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер ЧВ №042457, виданого 19.08.2003 року Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів та декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер: ЧВ44 виданої 29.10.2019 року Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Чернівецькій області зареєстрував за собою право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 294779125 від 14.01.2022 року.

Зазначає, що у відповідності до довідки № 52 від 19.01.2022 року виданої Тарашанською сільською радою вказано, ОСОБА_4 являється власником житлового будинку господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також вказано, що земельна ділянка площе 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЧВ № 042457 від 19.08.2003 року. Відповідно до довідки № 2298 від 28.12.2021 року виданої Тарашанською сільською радою вбачається, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201- 03554367 від 24 січня 2022 року вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 становить 1 673 972, 88 грн.

Вказує, що 05 вересня 2020 року між нею ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано шлюб та після одруження її прізвище « ОСОБА_13 » змінилось на « ОСОБА_14 .

Разом з тим, вважає, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є її та відповідача спільною сумісною власністю, набуте ними за час шлюбу. А тому на підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64.1 кв.м., а саме: житловий будинок літ."А"; навіс літ Б"; сараї літ."В","Г","Д"; убиральня літ."Е"; літня кухня літ."Є"; колодязь № 1; огорожа № 2-6; вигрібна яма № 7; вимощення № І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., а саме: житловий будинок літ. ."А"; навіс літ. "Б"; сараї літ."В", "Г", "Д"; убиральня літ."Е"; літня кухня літ."Є; колодязь № 1; огорожа № 2-6; вигрібна яма № 7; вимощення № І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати та витрати на правничу допомогу.

09.09.2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що відповідач вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки, ні позивачка, ні він ніколи не брали участь у будівництві будь-якого об`єкта нерухомого майна у с. Привороки Чернівецького (Глибоцького) району Чернівецької області. З моменту одруження і до недавнього часу позивачка та відповідач проживали у с. Опришени Чернівецького району Чернівецької області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Опришенської сільської ради, де і самочинно будували будинок. У провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області перебуває справа про визнання спільною сумісною власністю на будівельні матеріали, що знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , оскільки, об`єкт нерухомого майна не введено в експлуатацію. Будь-яке будівництво, реконструкція, що велось за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались батьками відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , а також його братом ОСОБА_6 , що разом із сім`єю проживає за вказаною адресою. Будинок за вказаною адресою успадкувала мати відповідача ОСОБА_5 від свого батька ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Мати відповідача ОСОБА_5 із вересня 2002 року по даний час постійно працює за кордоном і висилає гроші для закупівлі будівельних матеріалів та проведення будівельних робіт. Свої кошти вкладає брат відповідача ОСОБА_6 , який теж працює за кордоном і його сім`я проживає у спірному будинку.

22.09.2022 року від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вказує, що не погоджуються із наведеним ОСОБА_4 у відзиві. Зазначає, що відповідач вводить суд в оману, оскільки після реєстрації шлюбу вони із відповідачем, в тому числі за кошти подаровані їм на весілля розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який станом кінець 2018 року початок 2019 року був повністю готовий. В будівництві будинку від початку практично до кінця допомагав її батько ОСОБА_17 , який є будівельником. Зазначає, що після реєстрації шлюбу позивачем та відповідачем було прийнято рішення про будівництво житлового будинку в с. Привороки, оскільки відповідач хотів проживати поруч зі своїми рідними, однак на період будівництва вони вирішили проживати в с. Опришени та разом із відповідачем проживали в будинку по АДРЕСА_2 , в будинку який належав її покійній бабусі ОСОБА_18 , спадщину після смерті якої прийняла її мати ОСОБА_19 . Що стосується зазначеного відповідачем про те, що станом на сьогоднішній день у провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області перебуває справа про визнання спільною сумісною власністю на будівельні матеріали, що знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , оскільки, об`єкт нерухомого майна не введено, то з даного приводу зазначає, що дійсно станом на сьогоднішній день перебуває дана справа, однак відповідачу достовірно відомо, що будинковолодіння АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_3 є спадковим майном після смерті її бабусі ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , який належав бабусі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.05.2001 року.

Вказує, що відповідач у своєму відзиві зазначає, що будь-яке будівництво, реконструкція, що велось за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , а також його братом ОСОБА_6 , що разом із сім`єю проживає за вказаною адресою, однак на підтвердження зазначеного відповідач не надає жодного доказу. Також зазначає, що незрозумілим є те, що будівництво вказаного будинку здійснювалося батьками та братом відповідача при тому, що 12 листопада 2019 року саме відповідач зареєстрував за собою право власності на вказаний будинок. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказує, що будинок за вказаною адресою успадкувала його мати ОСОБА_5 від свого батька ОСОБА_16 який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак надані відповідачем документи підтверджують той факт, що батько його матері помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті був зареєстрований в селі Привороки та за життя зробив заповіт на користь ОСОБА_20 на все майно, яке буде належати на момент його смерті. Більш того наявність заповіту на користь ОСОБА_5 не підтверджує той факт, що остання прийняла спадщину, оскільки крім заповіту відповідачем не надано жодного документу, який підтверджував би факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_16 . Позивачка не заперечує, що можливо і мати відповідача прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки як на момент одруження із відповідачем так і на момент спору за зазначеною адресу був та є будинок, а для їхнього будинку була отримана інша поштова адреса будинок АДРЕСА_4 . На підставі викладеного, просить суд позовні вимоги ОСОБА_3 задовільнити в повному обсязі.

21.12.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності. Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що з моменту одруження і до недавнього часу позивачка та відповідач проживали у с. Опришени Чернівецького (Глибоцького) району Чернівецької області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Опришенської сільської ради, що додано відповідачем, де і самочинно будували будинок. У провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області перебуває справа про визнання спільною сумісною власністю на будівельні матеріали, що знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , оскільки, об`єкт нерухомого майна не введено в експлуатацію. Вказує, що ОСОБА_5 успадкувала земельну ділянку від свого батька ОСОБА_16 за заповітом. Все життя прожила у господарстві, що успадкувала від батька, хоронила батька, до 40 днів після його смерті зробила ремонт у хаті, вела все господарство, доглядала за матір`ю, яка померла у віці 79 років у 1994 році. Після смерті матері, до 40 днів знову зробила ремонт у хаті. Весь цей час ОСОБА_5 вела господарство, садила город, обробляла землю. Розміри господарства з моменту смерті батька не змінювались, що підтверджується випискою Архівного відділу Чернівецької області Чернівецької районної військової адміністрації та копією погосподарської книги № 2 Тарашанської сільської ради на 2001 - 2005 р. Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (Кодекс цивільний від 18.07.1963), що діяв на момент смерті батька, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, ОСОБА_5 фактично вступила у спадщину у 1992 році після смерті батька та у 1994 році після смерті матері.

У подальшому, будь-яке будівництво, реконструкція, що велось за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались батьками відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , а також його братом ОСОБА_6 , що разом із сім`єю проживає за вказаною адресою. Земельну ділянку та будинок за вказаною адресою успадкувала мати відповідача ОСОБА_5 від своїх батьків.

Вказує, що у позовній заяві позивачка зазанчає, що разом із відповідачем, у тому числі і за кошти подаровані їм на весілля, розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64, 1 кв.м., а саме: житловий будинок літ. А, навіс літ. Б, сараї літ В,Г,Д; убиральня літ Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; вимощення № 1 за адресою АДРЕСА_1 , який станом на кінець 2018 року початок 1019 року був повністю готовий. Проте дане твердження спростовується фото із весілля позивачки з відповідачем, з яких видно, що будівлі вже побудовані та потребують вже тільки опоряджувальних робіт.

ОСОБА_5 із вересня 2002 року по даний час постійно працює за кордоном, висилає гроші для закупівлі будівельних матеріалів та проведення будівельних робіт. Свої кошти вкладає брат відповідача ОСОБА_6 , який теж за кордоном. Оскільки ОСОБА_5 із вересня 2002 року перебувала в Італії на роботі і додому не приїздила ні у 2003, ні у 2004 році (на весіллі позивачки і відповідача була присутня) їй не було відомо, що у 2003 році ОСОБА_21 приватизував земельну ділянку, яку вона успадкувала від батьків, адже, за результатами інвентаризації 1995 р. виявлено - 0, 95 га в т.ч. 0,01 га будівлями, які вона по факту успадкувала. За господарством станом на 1995 рік рахується житловий будинок загальною площею 96 кв.м., житлова площа 81 кв.м., який вона теж успадкувала. Крім того, ОСОБА_5 нічого не було відомо про те, що відповідач оформив побудований нею будинок на себе. Про це їй стало відомо у 2021 році, вже після розлучення позивачки і відповідача. На підставі викладеного, просила суд залучити ОСОБА_5 до участі у справі № 715/2102/22 в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Прийняти до розгляду в одне провадження з первісним позовом позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131.6 кв.м., житловою площею 64, 1 кв.м., а саме: житловий будинок лі г. А, навіс літ. Б, сараї. літ В,Г,Д; убиральня літ. Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; вимощення № 1 за адресою АДРЕСА_1 , ухвалити рішення, яким визнати право власності ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131.6 кв.м., житловою площею 64, 1 кв.м., а саме: житловий будинок лі г. А, навіс літ. Б, сараї. літ В,Г,Д; убиральня літ. Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; вимощення № 1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2022 року, залучено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до участі у справі у якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Прийнято позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

25.01.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в який вже вказує, що заручини з відповідачем відбулися у лютому 2004 році і вже навесні того року розпочато будівництво спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а тому просить суд встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю без шлюбу з 07 лютого 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 . Решту позовних вимог залишити без змін.

Крім цього, 25.01.2023 року від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву про визнання права власності на майно, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_5 викладені в позовній заяві не визнає. Вказує, що ОСОБА_5 так і відповідачу достовірно відомо, що після заручин 07 лютого 2004 року вони з відповідачем почали проживати разом як сім`я і так проживали вже й станом на дату офіційного одруження та весілля, яке відбулося 09 серпня 2004 року. Вказує, що нею в позовній заяві було зазначено, що «після реєстрації шлюбу вони із відповідачем, в тому числі за кошти подаровані нам на весілля розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який станом кінець 2018 року початок 2019 року був повністю готовий». Однак, у зв`язку із тим, що сплинуло багато часу, ОСОБА_3 забула, що вони почали проживати із відповідачем як сім`я з дати заручин, тобто з 07.02.2004 р. і будівництво, а саме фундамент та частково стіни першого поверху були збудовані весною 2004 року, що чітко вбачається із фото таблиць із їхнього весілля. Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 296041943 від 24.01.2022 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0665 площею 0,25 га на якій розташований спірний будинок зареєстровано за відповідачем на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку , серія та номер : ЧВ042457, від 19.08.2003 року. Тобто станом на 19.08.2003 року, на дату приватизації земельної ділянки жодних споруд на земельній ділянці не було, по іншому унеможливимо б приватизації земельної ділянки. Також за відповідачем зареєстровано право власності й на інші дві земельні ділянки: :02:002:0003 площею 0,0599 га, кадастровий номер :02:002:0666 площею 0,2758 га, зареєстровано за відповідачем на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер: ЧВ042458, від 19.08.2003 року. Та на стільки відомо, зазначені вище земельні ділянки були до приватизації на ім`я відповідача у користуванні покійного дідуся відповідача та батька ОСОБА_5 . Також позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що вона із вересня 2002 року по даний час постійно працює за кордоном, що підтверджується зведеннями про заробітну плату та перекладами, що додаються, висилає гроші для закупівлі будівельних матеріалів та проведення будівельних робіт. Свої кошти вкладає брат відповідача ОСОБА_6 , який теж працює за кордоном. Що стосується поданих до суду зведень про заробітну плату та перекладами, то вважає, що дані документи не відповідають вимогам чинного законодавства щодо оформлення документів, виданих іноземною державою, викликають сумнів щодо їх достовірності. Тобто, зведення про заробітну плату з перекладами не відповідає правилам оформлення документу, який виданий іноземною державою. На підставі викладеного, просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

24.03.2023 року від представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив згідно якої вказує, що у відзиві на позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги зазначається, що ОСОБА_3 «нібито» забула про спільне проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 із 07 лютого 2004 року і з 07 лютого розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64, 1 кв.м., а саме: житловий будинок літ. А, навіс літ. Б, сараї літ В,Г,Д; убиральня літ Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; вимощення № 1 за адресою АДРЕСА_1 , який станом на кінець 2018 року початок 2019 року був повністю готовий. Натомість, відповідно до відомостей із Погосподарської книги на 2001- 2005 роки Тарашанської сільської ради до якої відноситься с. Привороки зазначено, що за сім`єю ОСОБА_13 значиться житловий будинок із 3-х кімнат загальною площею 78,98 м. кв., в тому числі житлова площа 43,71 кв.м. Даний будинок увійшов у Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації під літ.Є, як і решта господарських будівель і споруд. Крім того, фундамент будинку літ. А закладався ще у 2003 році. На твердження, що ОСОБА_5 не відкривала спадщину після смерті батьків, звертає увагу суду на той факт, що остання успадкувала майно своїх батьків по факту, що підтверджується довідкою, виданою Тарашанською сільською радою народних депутатів від 15.01.1995 року, що додана до відзиву. Факт існування житлового будинку у 1991 році підтверджується інформацією, наданою Архівним відділом Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області (вих. №06-05-2/17 від 15.12.2022 року), що наявна в матеріалах справи, в якій зазначено, що в особистому користуванні господарства всього за 1991 рік є та рахується житловий будинок загальною площею 96 кв.м., житлова площа 81 кв.м. Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (Кодекс цивільний від 18.07.1963), що діяв на момент смерті батька, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, ОСОБА_5 фактично вступила у спадщину у 1992 році після смерті батька та у 1994 році після смерті матері.

Щодо сумніву достовірності документів про отримання заробітної плати в Італії, то пояснює наступне. Дані документи видані не державними органами, а роботодавцями Італії ОСОБА_5 , у яких остання працювала і видані вони не для використання в інших державах, а на підтвердження факту отримання ОСОБА_5 заробітної плати за виконувану роботу. Відтак, дані документи не підлягають апостолюванню. Крім того, суду надано не копії, а оригінали даних документів. Щодо Заяви ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог, то звертає увагу суду, що представниця стверджує, що нібито ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 було придбано меблевий набір у спальню та автомобіль марки ОСОБА_22 , однак, ніяких доказів цьому твердженню не надає, як і не зазначає за які такі спільні кошти дане майно було придбане. Також, не відповідає дійсності і твердження представниці ОСОБА_3 що дід, покійний батько ОСОБА_5 , подарував земельну ділянку ОСОБА_4 , адже, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка була приватизована ОСОБА_4 . Крім того, доказів існування договору дарування матеріали справи не містять, а користування землею не дає користувачу права вчинення правочину дарування, адже такий правочин може вчиняти тільки власник. На підставі викладеного просить суд задовільнити позовні вимоги ОСОБА_5 та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

13.09.2023 року до суду найшла позовна заява ОСОБА_6 та ОСОБА_23 , в інтересах яких діє ОСОБА_24 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, третя особа : ОСОБА_5 про визнання права власності. Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що у квітні 2023 року ОСОБА_5 звернулась до своєї дочки ОСОБА_7 з проханням піти свідчити у судове засідання про те, що її син ОСОБА_4 , з моменту одруження і до розлучення із ОСОБА_25 не проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а проживали у с. Опришени Чернівецького (колишнього Глибоцького) району Чернівецької області. При цьому ОСОБА_5 повідомила, що колишня дружина сина ОСОБА_25 подала на поділ їх родинного житла, заявляючи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 будувала вона із ОСОБА_4 . У подальшому із аналогічним проханням ОСОБА_5 звернулась до свого молодшого сина ОСОБА_6 та аналогічно обгрунтувала своє прохання.

Відповідно до відповіді № 802 від 14 серпня 2023 року на адвокатський запит Тарашнською сільською радою повідомлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на даний час належить ОСОБА_4 . Відтак, вважають, що дана реєстрація права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 є незаконною, і, на момент 15 квітня 1991 року належить ОСОБА_5 , ОСОБА_26 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_27 . Дане твердження обумовлено тим, що станом на 15 квітня 1991 року учасниками колгоспного двору були: ОСОБА_16 (помер, ІНФОРМАЦІЯ_10 ), ОСОБА_28 (померла у 1994 році), ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_11 ), що проживали у даному колгоспному дворі. Відтак, дані будівлі до цих пір стоять та побудовані ще до 1991 року, що можна встановити шляхом проведення будівельної експертизи, встановивши рік побуви будівель, на які зареєстровано право власності ОСОБА_4 . Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540 - VІ (далі - ЦК УРСР 1936 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Відтак, вбачається, що реєстрацією права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на ім`я ОСОБА_4 порушено право власності інших співвласників колгоспного двору. Таким чином, позивачам, що заявляють самостійні вимоги за даним позовом не було відомо, що порушено їхнє право власності під час розгляду справи на стадії підготовчого провадження, адже вони не були стороною у справі і не мали змоги знайомитись із матеріалами справи, а відтак, не володіли інформацією, яка їм стала відома після отримання відповіді на адвокатський запит від Тарашанської сільської ради 14.08.2023 року № 802.На підставі викладеного, просили суд поновити строк для залучення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі у справі № 715/2102/22 в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Залучити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі у справі № 715/2102/22 в якості третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору. Прийняти до розгляду в одне провадження з первісним позовом позовну заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_29 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/5 коного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64, 1 кв.м., а саме: житловий будинок літ. А, навіс літ. Б, сараї літ В,Г,Д; убиральня літ Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; вимощення № І за адресою АДРЕСА_1 . Ухвалити рішення, яким визнати право власності ОСОБА_6 на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64, 1 кв.м.. а саме: житловий будинок літ. А, навіс літ. Б, сараї літ.?Г,Д; убиральня літ Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; мощення № 1 за адресою АДРЕСА_1 та ухвалити рішення, яким визнати право власності ОСОБА_7 на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 :в.м., житловою площею 64, 1 кв.м., а саме: житловий будинок літ. А, навіс літ. Б, сараї літ 3,Г,Д; убиральня літ Е, літня кухня літ. Є, колодязь № 1; огорожа 2-6, вигрібна яма № 7; вимощення № 1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13.09.2023 року відмовлено у прийнятті даної позовної заяви до розгляду та повернуто її заявникам.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року вищевказану постанову суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З апеляційного суду до Глибоцького районного суду справа повернулася 31.01.2024 року.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року, поновлено адвокату Роскрут Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк на залучення третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору. Залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі в справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору у справі №715/2102/22. Прийнято позов третіх осіб, які заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тарашансчької сільської ради та ОСОБА_5 про визнання права власності на кожного по 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2024 року задоволено клопотання адвоката Роскрут Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Розпочато розгляд справи з початку, та призначено підготовче судове засідання.

26.03.2024 року від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_3 Якобишеної Т.Д. до суду надійшов відзив на позовну заяву за позовом ОСОБА_23 та ОСОБА_6 , згідно якого позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_23 викладені в позовній заяві не визнає. Вказує, що відповідно до довідки № 06-05-2/17 від 15.12.2022 року вказано, що сім`я ОСОБА_15 вибула в господарство під № 409. В документах архівного фонду виконавчого комітету Тарашанськоі сільської ради с. Привороки за 1991- 1995рр. існують відомості про те, що в господарстві головою є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , пенсіонер по інвалідності II група, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина - працювала на льонзаводі - робоча; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 - син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - син; ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_15 - дочка. Зазначає, що позивачам достовірно відомо, що з моменту фактичних шлюбних стосунків, вони, тобто ОСОБА_3 із її колишнім чоловіком ОСОБА_4 розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , який станом кінець 2018 року початок 2019 року був повністю готовий. Та 12 листопада 2019 року саме відповідач ОСОБА_4 на підставі технічного паспорта серія та номер: 294/19 виданого 04.09.2019 року ФОП ОСОБА_10 ; державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧВ №042457, виданого 19.08.2003 року Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧВ44 виданої 29.10.2019 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області зареєстрував за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , яка є мамою ОСОБА_23 та ОСОБА_6 , у своїй позовній заяві вказує, що будь-яке будівництво, реконструкція, що велось за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались батьками відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , а також його братом ОСОБА_6 , що разом із сім`єю проживає за вказаною адресою. Тобто є не зрозумілим позиція ОСОБА_5 , ОСОБА_23 та ОСОБА_6 щодо статусу будинку.

Зазначає, що надані ОСОБА_4 документи, які містяться в матеріалах справи підтверджують той факт, що її батько ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті був зареєстрований в селі Привороки та за життя зробив заповіт на користь ОСОБА_5 на все майно, яке буде належати на момент його смерті. Більш того наявність заповіту на користь ОСОБА_5 не підтверджує той факт, що остання прийняла спадщину, оскільки крім заповіту відповідачем не надано жодного документу, який підтверджував би факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 296041943 від 24.01.2022 р. право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0665 площею 0,25 га на якій розташований спірний будинок зареєстровано за відповідачем на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку , серія та номер ЧВ042457 від 19.08.2003 року. Тобто станом на 19.08.2003 року, на дату приватизації земельної ділянки жодних споруд на земельній ділянці не було, по іншому унеможливимо б приватизації земельної ділянки. Крім цього, вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 , 2004-2010 років побудови, жодним чином не можуть належати до колгоспного чи робочого двору. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_23 та ОСОБА_6 .

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У задоволенні позовних вимог третіх осіб просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог позивача, просила суд відмовити у їх задоволення. При цьому підтримала позовні вимоги третьої особи ОСОБА_5 .

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_31 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги своєї довірительки, просила їх задовльнити при цьому заперечила проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 та позовних вимог ОСОБА_5 .

Представник третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_24 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити. Позов ОСОБА_5 задовольнити частково з урахуванням вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_23 . У позові ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі та справу просила розглядати у їх відсутності.

Представник Тарашанської сільської ради в судове засіданні не з`явився проте надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, згідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Правилами статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України).

Судом встановлено і це заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2004 року по 22 квітня 2020 року.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 року, шлюб, зареєстрований 04 вересня 2004 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виконавчому комітеті Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 09 розірвано.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 05 вересня 2020 року у Глибоцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), був зареєстрований шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_32 , актовий запис № 38. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_14 .

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 14.01.2022 року за №294779125, 12 листопада 2019 року ОСОБА_4 на підставі технічного паспорта серія та номер: 294/19 виданого 04.09.2019 року ФОП ОСОБА_10 ; державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧВ №042457, виданого 19.08.2003 року Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧВ44 виданої 29.10.2019 року Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області зареєстрував за собою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64.1 кв.м., а саме: житловий будинок літ. «А»; навіс літ. «Б»; сараї літ. літ. «В», «Г», «Д»; убиральня літ. «Е»; літня кухня літ. «Є»; колодязь № 1; огорожа № 2-6; вигрібна яма № 7; вимощення № І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 294779125 від 14.01.2022 року.

Відповідно до довідки оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201- 03554367 від 24 січня 2022 року вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 становить 1 673 972, 88 грн.

Як вбачається з довідки № 52 від 19.01.2022 року, виданої Тарашанською сільською радою вказано, що ОСОБА_4 являється власником житлового будинку господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також вказано, що земельна ділянка площе 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЧВ № 042457 від 19.08.2003 року.

Посилаючись на ці документи, позивач ОСОБА_3 у своїй первинній позовній заяві вказувала, що після реєстрації шлюбу вона з відповідачем, в тому числі за кошти подаровані їм на весіллі розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з доданих до справи 21.12.2022 року, третьою особою ОСОБА_5 , весільних фотографій вбачається, що станом на 04.09.2004 року, тобто на день реєстрації шлюбу будівництво спірного житлового будинку вже було розпочато та були замуровані стіни першого поверху.

25 січня 2023 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог в якій вказала, що з моменту заручин, а саме від 07 лютого 2004 року вони з відповідачем стали проживати у фактичних шлюбних відносинах, почали купляти перше спільне майно (меблі у спальню та автомобіль), а вже навесні 2004 року почали будівництво спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Просила встановити факт спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.02.2004 року по 04.09.2004 року.

Проте суду не подано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання майна за спільні кошти. Також суду не подано доказів, з яких спільних доходів вони почали будівництво спірного нерухомого майна одразу після заручин.

Як вбачається з технічного паспорту в інвентаризаційній справі №294/19 від 04.09.2019 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого 04 вересня 2019 року ФОП ОСОБА_10 , житловий будинок літ. «А-2» ; загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м. (стіни з цегли - побудований 2004 р.), прибудова літ. «А1» (побудована 2004 р.), ганок літ. «а» (побудований 2004 р.), навіс літ. «Б» (побудований 2008 р.), сараї літ. літ. «В», «Г», «Д» (побудовані 2005 р.), убиральня літ. «Е» (побудована 2005 р.), літня кухня літ. «Є» (стіни з саману, побудована 2007 р.), прибудова літ. «Є1» (побудована 2009 р.), тераса літ. «Є2» ( побудована 2009 р.), підвал літ. «Єпд» ( побудований 2007 р.), ганок літ. «є» (побудований 2009 р.), колодязь № 1 (побудований 2004 р.), ворота №2 (побудовані 2009 р.), хвіртка № 3 (побудована 2009 р.), хвіртка № 4 (побудована 2009 р.), хвіртка № 5 (побудована 2009 р.), огорожа № 6 (побудована 2009 р.), вигрібна яма № 7(побудована 2009 р.), вимощення № І (побудоване 2010 р.).

Вищевказаний технічний паспорт був підставою для реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно за відповідачем.

Разом з тим, відповідно до технічного паспорту, виготовленого 23 жовтня 2024 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради, щодо житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , літня кухня літ. «А» - побудована 1986 р., а житловий будинок літ. «Д», загальною площею 131,6 кв.м., побудований 2004 р.

Таким чином з вищевказаних документів судом встановлено, що об`єкт позначений у технічному паспорті в інвентаризаційній справі №294/19 від 04.09.2019 року як літня кухня літ. «Є», а в технічному паспорті, виготовленого 23 жовтня 2024 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради позначений, як літня кухня літ. «А» побудований до 2004 року, тобто не був побудований під час шлюбу і не може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Крім цього судом встановлено, що станом на день реєстрації шлюбу, а саме станом на 04.09.2004 року будівництво житлового будинку позначеного у технічному паспорті в інвентаризаційній справі №294/19 від 04.09.2019 року під літ. «А-2», а в технічному паспорті, виготовленого 23 жовтня 2024 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради позначений літ. «Д» було розпочато, було змуровані стіни, при цьому згідно з технічними паспортами рік побудови вказаного будинку заначено 2004 рік.

З огляду на ці обставини, суду не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 , оскільки з огляду на роки побудови спірного нерухомого майна воно не може вважатись спільно сумісною власністю подружжя.

Також суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Суду не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, при цьому надані суду фотографії підтверджують факт проведення дозвілля разом, проте самі по собі без інших доказів не можуть бути підставою для встановлення цього факту.

З огляду на ту обставину, що відповідно до ухвали суду від 07.03.2024 року розгляд справи було розпочато спочатку, суд позбавлений можливості дати оцінку показам свідків, які були допитані до цього. При цьому, після початку судового розгляду спочатку, сторони мали право клопотати про повторний допит цих свідків, проте таких клопотань не було.

Також суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог третьої особи ОСОБА_33 .

Так, ОСОБА_34 в своїй позовній заяві вказує на те, що вона успадкувала земельну ділянку та будинок від свого батька ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 за заповітом та після смерті матері ОСОБА_28 , яка померла у 1994 році. Вказує, що подальше будівництво, реконструкція, що велось за адресою АДРЕСА_1 , здійснювалась нею, її чоловіком ОСОБА_15 та сином ОСОБА_6 . Вказала, що з 2002 року вона постійно працює за кордоном та висилала кошти на придбання будівельних матеріалів та проведення будівельних робіт. Також вказує, що кошти в будівництво вкладав її син та брат відповідача ОСОБА_6 , який також працює за кордоном.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності за законом від 07.02.1995 року у спадковій справі за №11-7-64/94, яка була надана суду Чернівецьким КОБТІ, ОСОБА_5 успадкувала після смерті своїх батьків один житловий будинок, кирпічний, житловою площею 42,30 кв.м. зазначеного в плані під літ. «А», два сараї літ. «Б» та «В», убиральня літ. «Г», огорожа 1-2, колодязь №4.

Разом з тим, третя особа ОСОБА_34 , в своїй позовній заяві не вказує яке з успадкованого майна зберіглося на даний час, чи була проведена його реконструкція тощо.

Крім цього, ОСОБА_34 вказує, що частина спірного нерухомого майна будувалась за її кошти, разом з тим на підтвердження цих обставин суду не надано належних та допустимих доказів (документів на підтвердження придбання будівельних матеріалів, оплату за виконану роботу, тощо).

Надані суду зведення про заробітну плату ОСОБА_35 , можуть свідчити тільки про те, що остання працювала за кордоном та отримувала за це оплату.

Крім цього, відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Третя особа ОСОБА_34 , звертаючись до суду з позовом та вказуючи на те, що відповідач не мав права оформити спірне нерухоме майно на себе, не оспорює державну реєстрацію спірного майна за ОСОБА_36 та не просить її скасувати.

Не підлягають до задоволення і позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, згідно довідки № 06-05-2-17 від 15.12.2022 року, виданої архівним відділом Чернівецької районної військової адміністрації, в документах архівного фонду виконавчого комітету Тарашанської сільської ради с. Привороки за 1991 1995 р.р. існують відомості про те, що в господарстві головою є ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_28 , дружина, померла у 1994 році; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , донька, вибула в господарство № 409; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зять, вибув в господарство під № 409; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , внук, вибув в господарство під № 409; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , внук, вибув в господарство під № 409. Суспільна група господарства колгоспна. В особистому користуванні господарства всього за 1991 р. 0,29 га, за 1992 р. 0,30 га, 1993-1994 р.р. 0,50 га ( згідно рішення сесії від 13.03.1992 р. довести земельну ділянку до 0,50 га), 1995 0,95 га (протокол № 10 від 06.09.1995 р. виділено 0,45 га при інвентаризації землі в 1995 р. виявлено - 0, 95 га), в т.ч. 0,01 га будівлями. В особистій власності господарства нічого не значиться. За господарством рахується житловий будинок загальною площею 96 кв.м., житлова площа 81 кв.м.

В документах архівного фонду виконавчого комітету Тарашанськоі сільської ради с. Привороки за 1991- 1995рр. існують відомості про те, що в господарстві під № 409 головою є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , пенсіонер по інвалідності II група, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина - працювала на льонзаводі - робоча; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 - син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_14 - син; ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_15 - дочка. Суспільна групо господарства робоча.

Фактично посилаючись на цей документ, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказували, що реєстрація права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами є незаконною, оскільки станом на 15 квітня 1991 року належало ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частках, як членам колгоспного двору.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Частиною 1 статті 112 ЦК Української РСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі частини першої статті 120 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови від 2 березня 1973 року № 3 «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному дворі і зберіглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до статті 123 ЦК УРСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Визначення суспільної групи господарства урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Таким чином, господарства пенсіонерів, які мають працюючих членів сім`ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цc15 зазначено, що застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим.

Погосподарські книги є документами первинного обліку в сільських радах. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільської ради.

З вищевказаної архівної довідки від 15.12.2022 року за №06-05-2 /17 чітко вбачається, що суспільна групо господарства двору де станом на 1991 рік проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносилось до категорії робочих дворів, а тому доводи позовних вимог третіх осіб є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про розподіл майна подружжя відмовити.

У задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

У задоволенні позовних вимог третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тарашансчької сільської ради та ОСОБА_5 про визнання права власності на частки нерухомого майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2024 року.

СУДДЯ: