462/980/24 2/441/417/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.12.2024 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області за участю відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 та в режимі відеоконференції представника позивача ОСОБА_3 , цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Топоровська Наталія Василівна, про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом, покликаючись на те, що 08.05.2018 між ОСОБА_5 та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Топоровською Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 793, за умовами якого ОСОБА_5 передала, а відповідач прийняв у власність земельну ділянку площею 0.0552 га, яка розташована на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :02:000:0126, і був зобовязаний оплатити таку в сумі 35880 грн. до підписання договору. Разом з тим таку умову договору ОСОБА_1 не виконав, пообіцяв у найближчий термін заплатити кошти за земельну ділянку, однак цього не зробив. З огляду на порушення відповідачем умов договору ним обраховано 3% річних за невиконання умов такого в сумі 6183 грн. 86 коп. та інфляційні втрати в сумі 24465 грн. 42 коп.

Просив суд стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу за договором в розмірі 35880 грн., інфляційні втрати в розмірі 24465 грн. 42 коп. та 3% річних за невиконання зобовязання в сумі 6183 грн. 86 коп., а також понесені судові витрати за оплату судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

04.10.2024 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій з урахуванням розгляду справи в суді провів повторні обрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 35880 грн. суми боргу, інфляційні втрати в розмірі 24465 грн. 42 коп., 3 % річних в сумі 6183 грн. 86 коп., сплачену суму судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснив, що ОСОБА_5 є другом сімї батьків позивача і відповідача, тому цілковито довіряла сторонам при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_4 перед угодою виготовив кадастровий номер на цю земельну ділянку, знімав з неї арешт тощо. В 2019 помер батько сторін, а в 2021 році їхня мати, тому ОСОБА_5 не хотіла звертатися в суд із позовом. Чи були від неї усні звернення про повернення вартості землі, йому невідомо, але в телефонному режимі вона просила позивача повернути їй гроші. Останній раз позивач спілкувався з ОСОБА_6 в кінці 2021, але він розуміє, що вимогу про повернення коштів за договором вона предявить саме йому як довіреній особі, яка від її імені укладала договір. Вважає надуманими твердження відповідача в тій частині, що кошти за земельну ділянку передавала його сестра ОСОБА_7 , оскільки вона не мала ні довіреності, ні інших повноважень на передачу таких грошей. Матеріалами справи не доведено факту перебування сестри сторін у справі в Україні в квітні 2018, копія закордонного паспорту ОСОБА_8 лише підтверджує її виїзди з Іспанії. В матеріалах справи відсутні докази передачі грошових коштів за земельну ділянку, відтак позов підлягає задоволенню. Вважає позивача належним, оскільки згідно умов договору саме йому мали бути передані кошти за земельну ділянку, відтак саме до нього буде звертатися ОСОБА_9 за поверненням таких коштів.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечують. Згідно письмових пояснень відповідача від 09.05.2024 кошти за земельну ділянку були передані позивачу ще до підписання договору купівлі-продажу, під час нотаріального посвідчення договору нотаріус перепитувала позивача, чи отримав він кошти за об`єкт продажу, на що ОСОБА_4 відповів ствердно. Вказане підтверджується п.7 договору, де зазначено, що продаж земельної ділянки вчиняється між сторонами за 35880 грн., які продавець в особі представника отримав від покупця до підписання цього договору. Підписуючи цей договір, ОСОБА_4 погодився з усіма його істотними умовами, тому твердження позивача про те, що кошти він ніби то мав передати у найближчий термін, є хибними та такими, що суперечать самому договору. З часу укладення договору і до предявлення позову сама продавець земельної ділянки ОСОБА_5 , не пред`являла жодних претензій з приводу цього ні до нього, ні до позивача, що свідчить про те, що вона отримала кошти за цю земельну ділянку. Крім цього, строк позовної давності по оскарженню вищевказаного договору уже сплив 08.05.2021, однак позивач чомусь саме зараз звернувся до суду із таким позовом. Вважає, що ОСОБА_4 не є належним позивачем у цій справі, оскільки власником земельної ділянки, яка була відчужена, була ОСОБА_5 , а не позивач. Згідно усталеної практики Верховного Суду судовому захисту підлягає саме порушене право позивача. У постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі № 607/14378/21 суд вказав, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2002 у справі № 910/10647/18). Виходячи з наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснивши, що за земельну ділянку він передав кошти позивачу ще в квітні 2018 року. Вони усі разом були на дачі в батьків, де й відбулася передача в присутності їхньої батьків і їхньої рідної сестри ОСОБА_8 , яка постійно проживає в Іспанії і приїхала на той час в Україну. Остання власне і віддала ОСОБА_4 конверт з грошима, там були і долари США і близько 1000 євро, чи перераховував їх ОСОБА_4 він не знає, але стояв поруч, тому факт передачі бачив. Знаючи, що кошти за земельну ділянку передані, в травні вони без проблем підписали договір у нотаріуса. До моменту підписання договору його батько спілкувався з ОСОБА_6 , вона знала, що кошти передані уже. До сьогодні жодних вимог від ОСОБА_10 він не отримував. З братом у нього були нормальні відносини до смерті батьків, на сьогодні між ними існує ще один судовий спір з приводу виселення з квартири, тому відносини між ними неприязні. Додатково представник відповідача пояснила, що позивач при підписанні договору купівлі-продажу земельної ділянки погодився з усіма істотними умовами такого, не мав жодних претензій, до сьогодні не оспорював укладений договір, відтак такий є виконаним. Всі інші твердження позивача є лише домислами і припущеннями, які не можуть бути покладені в основу рішення суду. Ставить під сумнів подані довідки про відрядження позивача, видані ГО «Айдар волонтерська допомога», оскільки керівник такої є учасником численних судових процесів і кримінальних справ, що свідчить про його недобросовісність. Ще раз наголошує суду, що до сьогодні попередній власник земельної ділянки ОСОБА_5 не мала і не має жодних претензій ні до позивача, ні до відповідача з приводу невиконання умов договору. Остання не уповноважувала позивача на її представництво в суді, відтак такий не є належним позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Треті особи в судове засідання не зявилися, від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Н.В. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Крім цього у листі нотаріус повідомила, що документи, які б посвідчували факт передачі коштів між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки № 793 від 08.05.2018, не долучені до примірника договору, який зберігається у нотаріуса.

Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, а також оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у ст.16 ЦК України.

На підставі ст.12, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справиі підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 08.05.2018 між ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець ОСОБА_5 в особі представника передала у власність, а покупець ОСОБА_1 прийняв у власність земельну ділянку площею 0.0552 га, яка розташована на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :02:000:0126, і оплачує її вартість за ціною та на умовах, встановлених цим договором. Згідно п.6-7 даного договору вартість земельної ділянки станом на 07.05.2018 становить 35880 грн., продаж земельної ділянки вчиняється між сторонами за 35880 грн., які продавець в особі представника отримав від покупця до підписання цього договору. Договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 793.

27.10.2023 ОСОБА_1 була скерована вимога про оплату вартості земельної ділянки за договором від 08.05.2018 в розмірі 35880 грн., інфляційні втрати в розмірі 23274 грн. 57 коп. та 3% річних в сумі 9714 грн. 31 коп. (т.1, а.с.16-17).

Згідно розрахунку боргу станом на 27.10.2023, проведеного представником позивача, в ОСОБА_1 існує заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 35880 грн., інфляційні втрати становлять 23274 грн. 57 коп. і три проценти річних 9714 грн. 31 коп., всього борг становить 68868 грн. 88 коп. (т.1 а.с.18-19).

Згідно розрахунку боргу станом на 04.10.2024, проведеного представником позивача, в ОСОБА_1 існує заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 35880 грн., інфляційні втрати становлять 24465 грн. 42 коп. і три проценти річних 6183 грн. 86 коп. (т.2 а.с.29-39).

Представником позивача скеровувався ряд адвокатських запитів на імя банківських установ з метою встановлення чи спростування факту перерахування ОСОБА_1 вартості земельної ділянки, яка виступала предметом договору купівлі-продажу від 08.05.2018, на ім`я ОСОБА_4 (т.1, а.с.31, 34, 35, 39-40, 42-43, 47-48).

Згідно листа-відповіді на адвокатський запит ОСОБА_3 від 30.10.2023 АТ «Універсал банк» повідомило, що по рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_1 , до якого відкрита платіжна картка НОМЕР_2 , поповнень за період 02.06.2015-27.10.2023 від ОСОБА_1 не було ідентифіковано (т.1 а.с.44).

Згідно листа-відповіді на адвокатський запит ОСОБА_3 від 30.10.2023 АТ КБ «Приватбанк» повідомило, що зарахування від особи ОСОБА_1 не зафіксовано на рахунок ОСОБА_4 на суму 25880 грн (т.1, а.с.46).

Згідно листа-відповіді ГО «Айдар волонтерська допомога» № 07/10/24 від 07.10.2024 на адвокатський запит ОСОБА_3 ОСОБА_4 волонтер ГО «Айдар волонтерська допомога», перебував у зоні проведення АТО у період серед іншого з 30.03.2018 до 19.04.2018 (т.2, а.с.84), що додатково підтверджується наказом Про відрядження № 01/03/18 від 30.03.2018 (а.с.87).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був представником за довіреністю ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки 08.05.2018, на підставі якого було відчужено належну ОСОБА_5 земельну ділянку ОСОБА_1 .. Копія довіреності позивачем до справи не долучена, що позбавляє суд можливості перевірити обсяг повноважень ОСОБА_4 при укладенні вищевказаного договору, клопотань про витребування такої від позивача та його представника в суд не надійшло.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача, оскільки ОСОБА_4 не був власником земельної ділянки, кошти від відчуження останньої мали бути передані ОСОБА_5 , а не позивачу. Між тим позовних вимог до ОСОБА_1 ОСОБА_5 не заявляє, позивачем вона зазначена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відтак позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, а тому він є неналежним позивачем у цій справі. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19), від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19).

У пункті 114 постанови Великої Палати Верховного суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити».

З огляду на наведені обставини відсутні підстави для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених вище, суд не вдається до аналізу заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності у цій справі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись вимогами ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України у звязку з ухваленням рішення щодо повної відмови у задоволенні позову вжиті заходи забезпечення позову слід скасувати після набрання даним рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13, 15, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Топоровська Наталія Василівна, про стягнення грошових коштів - відмовити.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку площею 0.0552 га на території Керницької сільської ради Львівського району Львівської області, кадастровий номер :02:000:0126, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , скасувати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 20.12.2024 о 15.30 год.

Суддя О.І. Ференц