Справа № 510/1273/24
Провадження №2/510/1183/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.24 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки Виконкому Ренійської міськради від 11.04.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_6 на день його смерті; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія довідки Виконкому Ренійської міськради від 11.04.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_7 на день її смерті; копія договору купівлі-продажу від 12.11.1980р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія звіту від 26.04.2024р. про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості; копія свідоцтва від 27.12.2013р. про право власності на нерухоме майно земельну ділянку площею 3,4979 га із кадастровим номером :01:003:0359, розташовану на території Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу від 27.12.2013р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку; копія витягу від 26.04.2024р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок; копії протоколів опитування осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за їх згодою від 27.05.2024р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.05.2024р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 22.11.2024р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась); копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 20.11.2024р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

За життя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.1980р. належало наступне майно (кожному з них по частині):

-житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Крім цього, ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 3,4979 га із кадастровим номером :01:003:0359, розташована на території Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - згідно свідоцтва від 27.12.2013р. про право власності на нерухоме майно.

На випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на вищезазначене належне йому майно (на частину житлового будинку). Спадщину прийняла його дружина, оскільки вона понесла всі витрати на поховання чоловіка, виконала необхідні поминальні обряди, прийняла в розпорядження житловий будинок в цілому, на момент смерті мешкала із чоловіком, після смерті ОСОБА_6 продовжила мешкати в будинку, від спадщини не відмовилася. Отже, дружина ОСОБА_6 прийняла спадщину за законом після його смерті в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. За життя вона не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила. Таким чином, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно (весь житловий будинок та земельну ділянку).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна.

Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка спадкоємиця першої черги за законом.

Останні роки перед смертю матері позивачка мешкали разом із нею, доглядала за ОСОБА_7 , як донька. Відповідач у справі будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мав, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані частину житлового будинку та земельну ділянку, про що 28.05.2024р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її матір втратила їх, крім того, ОСОБА_7 після смерті чоловіка не переоформила спадкову частину жилого будинку на себе.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_7 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельну ділянку, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, ОСОБА_7 після смерті свого чоловіка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а позивачка прийняла спадщину за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_7 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Так, судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_6 його дружина, як спадкоємиця першої черги за законом, у передбачений законом строк для прийняття спадщини не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте вона прийняла спадщину фактично, оскільки її воля була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту та ін.).

Таким чином, ОСОБА_7 прийняла спадщину (на частину нерухомості, що належала за життя її чоловікові ) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Надалі, після смерті ОСОБА_7 позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті матері у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок та земельну ділянку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок, земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Факт спільного мешкання позивачки із ОСОБА_7 підтверджується письмовими показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Так, свідок ОСОБА_8 письмово пояснювала, що вона є сусідкою родини ОСОБА_10 , із батьками позивачки вона була особисто знайома, вони мешкали у будинку АДРЕСА_1 , разом із ними мешкала їхня донька ОСОБА_1 , вона допомагала батькам по господарству, обробляла земельну ділянку, коли помер батько організувала його поховання, коли померла матір - також, на даний час позивачка мешкає у спадковому будинку батьків. Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_9 , який був знайомим родини ОСОБА_10 , позивачка мешкала разом із своїми батьками у домоволодінні АДРЕСА_1 , доглядала за батьками та будинком, після смерті матері ОСОБА_1 продовжує мешкати у спадковому будинку.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 3,4979 га із кадастровим номером :01:003:0359, розташовану на території Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

що належали ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 (у тому числі і частина житлового будинку, що рахується оформленою на ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК