Справа № 459/1171/24
Провадження № 2/459/286/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В :

26.04.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021 у розмірі: 26 513,08 грн, судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

В обґрунтування позову представник зазначив, що 19.10.2021 між позичальником ОСОБА_1 (надалі - позичальник, боржник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (надалі - кредитодавець) був укладений Кредитний договір № 6513779 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 11 999,90 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 26.10.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених пунктами 1.3.-1.7. Кредитного договору. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за зазначеним вище кредитним договором. 29.11.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т. ч. за кредитним договором № 6513779 від 19.10.2021 у розмірі: 26 513,08 грн. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т. ч. за кредитним договором № 6513779 від 19.10.2021. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.04.2024 утворилась заборгованість, яка становить 26513,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 11 999,90 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13 162,80 грн; заборгованість з комісії - 839,99 грн; нараховані 3% річних - 85,80 грн; втрати від інфляції - 424,59 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив позов задовольнити.

Ухвалою від 02.05.2024 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті.

28.05.2024 відповідачка подала відзив на вищевказану позовну заяву, у якому вказала, що з вимогами позивача не погоджується та вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Звернула увагу, що в матеріалах справи немає документу, який би підтверджував отримання відповідачкою кредитних коштів від первісного кредитора, який би відповідав вимогам до таких документів, що встановлені законодавством. Також, на думку відповідачки, позивач не довів, що кредитний договір набрав чинності, а відповідно і зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідачка зазначила, що лише виписки по рахунках або касовий документ можуть бути належними доказами наявності заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач не є первинними документами, які підтверджують отримання нею кредиту. Зазначений розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документом, що створений самим позивачем. Відтак, відповідачка вважає, що відсутні первинні документи, які підтверджують отримання нею кредиту. Також відповідачка вважає, що відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують наявність у ТОВ «Коллект центр" права вимоги до відповідачки. Крім цього, відповідачка посилається на те, що вона не була ознайомлена про відступлення прав вимоги за кредитним договором ТОВ «Коллект Центр», стороною якого вона є, а також зауважила, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що вона була повідомлена про зміну кредиторів. Також у відзиві відповідачка зазначила, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн, оскільки у платіжній інструкції № від 15.03.2024 в призначенні платежу не вказано, що це оплата проведену роботу щодо стягнення заборгованості саме із відповідачки. З врахуванням викладеного, просила відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

29.07.2024 до суду через систему «Електронний суд» представником ТОВ «Коллект Центр» було подано пояснення, у якому зазначено, що позичальником було власноруч підписано даний договір, а отже умови договору були їй відомі і зрозумілі. На виконання умов укладеного договору позикодавцем видано через касу товариства грошові кошти у розмірі 11 999,90 грн, що підтверджується видатковим касовим чеком №37615055 від 19.10.2021 року, який наявний в матеріалах справи. Також представник звернула увагу, що даний доказ містить інформацію про номер договору, на підставі якого було видано кошти, а саме №6513779, що відповідає номеру договору, підписаному відповідачем. Крім того, відповідачка зазначає, що їй не було повідомлено про відступлення прав вимоги, проте повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. Станом на даний час заборгованість за договором відповідачем не погашається. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 6513779 від 19.10.2021, що підлягає стягненню станом на 08.04.2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26513,08 грн. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Окрім цього, представник звернув увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачкою. Отже, представник вважає, що відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених позивачем розрахунків. Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте відповідачка не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на вартість послуг, наданих адвокатом, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Більш того, із наданих документів вбачається, що сторони визнають факт надання правової допомоги, погоджують її обсяг та не мають претензій щодо виконання умов договору. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження представник вважає припущеннями. Також, на думку представника, відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Більше цього, представник зауважив, що отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору не подав. Відтак, укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, а тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Тому просив позов задовольнити.

30.09.2024 представник позивача надав до суду додаткові пояснення та просив долучити копію чеку до договору № 651779 від 19.10.2021 на підтвердження видачі готівкових коштів з каси кредитодавця. Вважає, що такий доказ є належним та допустимим і беззаперечно підтверджує факт видачі кредиту. Одночасно звернув увагу суду, що п. 2.1. Кредитного договору № 6513779 від 19.10.2021 року передбачає надання кредитних коштів як шляхом видачі готівки з каси кредитодавця, так і шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника після підписання сторонами договору. Посилаючись на п. 2.10 Кредитного договору стверджує, що сторони погодили, що у разі надання фінансового кредиту готівкою грошові кошти надаються позичальнику одночасно з підписанням кредитного договору. Підписанням даного договору позичальник підтверджує факт отримання кредиту готівкою з каси кредитодавця у повному обсязі. Таким чином, підписавши Кредитний договір, відповідач особисто підтвердила факт отримання кредиту.

28.10.2024 відповідачка подала заяву про застосування строків позовної давності, оскільки, на її думку, на момент звернення позивача до суду сплив трьохрічний строк позовної давності. Позивач не заявляв клопотань про продовження строку, а також не зазначав поважність причин його пропуску. Відтак, відповідачка вважає, що ТОВ «Коллект центр» після 19.10.2024 втратило право вимагати повернення заборгованості за кредитним договором, що слугує підставою для відмови у позові. Крім того, відповідачка вказує, що ознайомившись з матеріалами, що були надані позивачем, їй так і не вдалося виявити докази існування договірних відносин, факту укладання договору, факту сповіщення боржника про зміну кредитора, факту надання коштів, факту отримання коштів, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Також зазначила, що належними доказами, які підтверджують передачу їй грошових коштів та наявності заборгованості є первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте, матеріали справи таких доказів не містять, тому вона вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

19.11.2024 представник позивача подав заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Представник вважає, що посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення позивача до суду з даним позовом є необґрунтованим, а заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Він зауважив, що з 12.03.2020 до 30.06.2023 на усій території України було встановлено карантин, а відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тому вважає, що позовна давність не пропущена та посилаючись на вищевикладене, позовні вимоги просив задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі в підстав, викладених у її заявах по суті спору, що вказані вище. Також зазначала, що належних доказів видачі їй такого кредиту матеріали справи не містять.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між 19.10.2021 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений Кредитний договір №6513779 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого кредитодавець зобов`язувався надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти на умовах та порядку, встановлених цим договором: розмір кредиту 11 999,90 грн, строк на 7 днів, термін повернення 26.10.2021(п. 1.1-1.4 Кредитного договору) (а. с. 63-65).

Згідно із умовами Кредитного договору з 1-го по 7-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,8200%. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами, що дорівнює 7,00% від суми кредиту, тобто 839,99 грн (п.1.5 Кредитного договору).

У випадку неповернення позичальником кредиту, а також несплати позичальником процентів у повному обсязі (плати за користування грошовими коштами та процентів за підвищений ступінь ризику) у строк, встановлений п.1.4 даного договору, в тому числі після визначеного у п. 1.7 цього договору подовження строку надання та повернення кредиту, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 21 день (автоматичне продовження). Після такого автоматичного продовження строку користування кредитними коштами, позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) у розмірі 4,95% за кожен день користування кредитом (п.1.6 Кредитного договору).

Згідно із п. 1.7 Кредитного договору вбачається, що у випадку повного погашення позичальником проценти за користування грошовими коштами, які визначені в п. 1.5 та п.1.6 цього договору та за умови непогашення або часткового погашення тіла кредиту, визначений у п. 1.4 цього договору строк надання кредиту вважається продовженим на 7 днів з дати такого погашення на умовах визначених в п. 1.5 цього договору.

За користування фінансовим кредитом позичальник сплачує кредитору проценти (плату за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику), при цьому плата за користування кредитом нараховується на фактичний залишок виданого кредиту, а проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику - на повну суму виданого кредиту. Проценти за користування кредитом та проценти у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику сплачуються позичальником щоразу при кожному автоматичному продовженні строку надання кредиту (п.1.6 Кредитного договору) та подовженні строку надання кредиту (п.1.7 Кредитного договору).

Тип процентної ставки у п.1.5, 1.6: фіксована (п.1.9 Договору). Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року (п.1.10 Договору). На дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 51839,44%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 13528,69 грн. У випадку настання умов, передбачених у п.1.6 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка складатиме 1521,14%, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 26002,58 грн (п.1.11 Кредитного договору).

Згідно із п.2.1 Кредитного договору кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом видачі готівки з каси кредитора або шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника після підписання сторонами договору.

У разі надання фінансового кредиту готівкою - грошові кошти надаються позичальнику одночасно з підписанням кредитного договору. Підписанням даного договору позичальник підтверджує факт отримання кредиту готівкою з каси кредитора у повному обсязі (п.2.10 Кредитного договору).

Зазначені умови Кредитного договору також підтверджуються Паспортом споживчого кредиту ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та доданим до нього графіком платежів, які, як і Кредитний договір від 19.10.2021, підписані відповідачкою ОСОБА_1 .

На Кредитному договорі, Паспорті споживчого кредиту та графіку платежів міститься підпис позичальника ОСОБА_1 , що відповідачка в судовому засіданні не заперечувала.

На підтвердження видачі відповідачці кредитних коштів позивач надав розхідний чек №37615055 від 19.10.2021, у якому зазначено: у касі 332 відбулась видача кредиту за договором № 6513779 у сумі 11 999,90 грн (а. с.70 ).

29.11.2021 між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №29/11-1, відповідно до умов якого новий кредитор передає грошові кошти в розпорядження первісному кредитору за плату, а первісний кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (додаток №1 до договору), складеним між кредитором та боржниками (портфель заборгованості) (надалі - Договір відступлення права вимоги №29/11-1) (а. с. 11-12).

Згідно з п. 6.2.3 Договору відступлення права вимоги №29/11-1 право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку № 2 та сплати новим кредитором ціни за передання (відступлення) прав вимоги, встановлені у відповідному додатку №2 до цього договору.

Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 29.11.2021 за Договором відступлення права вимоги №29/11-1 підтверджує те, що ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передало, а ТзОВ «Вердикт Капітал» прийняло Реєстр боржників кількістю 2227 (а. с. 13).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 29.11.2021 ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021 в сумі 26 002,69 грн, з яких: 11 999,90 грн - сума основного боргу за кредитом, 13 162,80 грн -сума нарахованих процентів, 839,99 грн - сума відсотка за підвищений ступінь ризику (а. с. 14-16).

В матеріалах справи містяться докази оплати ТзОВ «Вердикт Капітал» за придбання прав вимоги в розмірі 1 904 440,51 грн (а. с. 13).

Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт капітал» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 становила: за договором №6513779 від 19.10.2021 - загальна сума 26 513,08 грн., з яких: заборгованість за основним забов`язання - 11 999,90 грн; заборгованість за нарахованими процентами- 13 162,80 грн; заборгованість за комісіями - 839,99 грн; відповідальність за порушення грошового зобов`язання 510,39 грн (а. с. 9).

Відтак, ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021, що укладений між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 .

В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (надалі - Договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023) (а. с. 17-19).

Відповідно до п.5.2 Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 право вимоги вважається відступленим (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 10.01.2023 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307 (а. с. 19 на звороті).

Із додатку 3 та витягу з додатку 3 до Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №6513779 від 19.10.2021 (загальна сума 26 513,08 грн., з яких: заборгованість за основним забов`язання - 11 999,90 грн; заборгованість за нарахованими процентами- 13 162,80 грн; заборгованість за комісіями - 839,99 грн; відповідальність за порушення грошового зобов`язання 510,39 грн) (а. с. 20-22).

Відтак, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021, що укладений між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач правомірно, на законних підставах набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного станом на 08.04.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за Кредитним договором №6513779 від 19.10.2021 становить: за тілом кредиту 11 999,90 грн, за відсотками на дату відступлення права вимоги 13 162,80 грн, пеня 00 грн, 3% річних 85,80 грн, інфляційні збитки на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) 424,59 грн, за комісією 839,99 (а. с. 10).

Позивач просить стягнути вищевказану заборгованість з відповідачки, оскільки вона добровільно виконувати свої зобов`язання не бажає.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із приписів ч. 2 ст. 638 ЦК України убачається, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що 19.10.2021 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений Кредитний договір №6513779, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти під проценти, на умовах, вказаних в договорі.

Підписавши вказаний Кредитний договір, паспорт продукту та графіки платежів ОСОБА_1 підтвердила та закріпила те, що укладаючи даний договір сторони погодили всі його істотні умови, в тому числі і умови щодо розміру процентної ставки, умов її нарахування в межах та після закінчення строку кредитування.

Також, підписавши даний Кредитний договір відповідачка підтвердила факт отримання кредиту готівкою з каси кредитора, що підтверджується п. 2.10 Кредитного договору.

Суд критично оцінює розхідний чек № 37615055 від 19.10.2021, наданий позивачем на підтвердження видачі відповідачці грошових коштів та погоджується у цій частині із доводами відповідачки, що такий документ не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Проте суд вважає, що відповідачка отримала вищевказані кредитні кошти зважаючи на п. 2.10 Кредитного договору, а також на позицію відповідачки у даній справі, яка на неодноразові спроби суду з`ясувати чи вона фактично отримувала такі кошти лише відповідала, що матеріали справи таких належних доказів не містять, тобто факт отримання таких коштів вона категорично не заперечувала. Тому, заперечення відповідачки проти позовних вимог суд розцінює як небажання виконувати свої зобов`язання та спробу уникнути виконання таких.

З огляду на наведені обставини, не заслуговують на увагу доводи відповідачки про те, що у матеріалах справи відсутні докази укладення кредитного договору, отримання нею кредитних коштів, наявності заборгованості у наведеному вище розмірі, оскільки такі спростовуються наведеними доказами та свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір та паспорт споживчого кредиту, погодилась на умови, запропоновані ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», зокрема щодо суми кредиту, порядку та строку повернення, нарахування відсотків та інших умов.

Відтак, суд дійшов висновку, що ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, свої зобов`язання не виконала, кредиту не повернула, відсотки за користування коштами не сплатила, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги, у свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» до відповідачки за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021.

Договори факторингу, які підтверджують факт відступлення прав вимоги є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачка зазначала, що, на її думку, відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача ТОВ «Коллект Центр». Такі її доводи спростовуються вищевказаними та дослідженими судом доказами, зокрема Договорами про відступлення прав вимог, актами приймання передачі реєстру божників, реєстрами боржників, доказами про оплату, а тому суд вважає такі доводи безпідставними.

Відтак, до ТОВ «Коллект Центр», як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 по заборгованості, яка виникла за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021.

Щодо посилання відповідачки про неповідомлення останньої про відступлення права вимоги, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у сплаті новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц, від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18).

Тому такі доводи відповідачки суд вважає безпідставними. Варто зауважити, що вона не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, проте відповідачка не надала суду доказів такого належного виконання своїх зобов`язань.

Із розрахунку заборгованості, складеного позивачем ТОВ «Колект центр», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» становить: за тілом кредиту 11 999,90 грн, за відсотками на дату відступлення права вимоги 13 162,80 грн, пеня 00 грн, 3% річних - 85,80грн, інфляційні збитки на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) - 424,59 грн, за комісією 839,99.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою суду не надано, зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та обставин, за яких відповідачка ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору, не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків за їх користування, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 в користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором у сумі 25 162,70 грн, яка складається з 11 999,90грн - суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та 13 162,80 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.

Вимога позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 85,80 грн та інфляційних втрат у сумі 424,59 за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 відповідно до ст. 625 ЦК України до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був встановлений на усій території України з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Відповідачка допустила невиконання грошового зобов`язання за Кредитним договором у період дії карантину, а тому позовні вимоги в частині стягнення нарахованих 3 відсотків річних та інфляційних втрат до задоволення не підлягають.

Водночас, позивач звертаючись до суду з позовом просив стягнути з ОСОБА_1 також комісію у розмірі 839,99 гривень.

Як вже зазналося вище, згідно із умовами Кредитного договору з 1-го по 7-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,8200%. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами, що дорівнює 7,00% від суми кредиту, тобто 839,99 грн (п.1.5 Кредитного договору).

Інших умов щодо сплати саме комісії Кредитний договір не містить.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент виникнення правовідносин між сторонами) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Відтак, враховуючи те, що умова щодо сплати комісії в умовах Кредитного договору, укладеного між сторонами, відсутня, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки комісії у розмірі 839,99 грн безпідставними та необґрунтованими. Тому така вимога до задоволення не підлягає.

Щодо доводів відповідачки про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду із даним позовом, то суд вважає такі безпідставними, оскільки відповідно до п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Як встановлено судом, Кредитний договір був укладений між сторонами 19.10.2021, а заборгованість виникла за період з 29.11.2021 по 23.02.2024, тобто у період дії карантину та воєнного стану.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовними вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором у межах строків позовної давності.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та обставин, за яких відповідачка ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору, не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 в користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 25 162,70 грн, яка складається з 11 999,90 грн - сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та 13 162,80 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, 02.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» (далі «Клієнт») та АО «Лігал Ассістанс» ( далі- «Адвокатське об`єднання») уклали договір про надання правової допомоги № 02-01/2023, відповідно до якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а. с. 33-34).

Згідно з п. 4.1 Договору про надання правової допомоги вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги № 8 від 01.03.2024 та акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 сторони договору погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 загальною вартістю 9000 грн (а. с. 37, 38).

Із платіжної інструкції від 15.03.2024 вбачається, що на рахунок адвокатського об`єднання позивачем були перераховані кошти в сумі 45000 грн за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 (а. с. 36).

Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом.

Проте, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Заперечуючи проти вимог про стягнення витрат на правову допомогу відповідачка зазначала про те, що вона вважає, що у матеріалах справи відсутні докази надання такої допомоги по стягненню заборгованості саме з неї ОСОБА_1 . Проте суд до уваги такі доводи не бере, оскільки такі спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи та які вказані вище.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № від 19.04.2024 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 гривень.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 873, 70 гривень, виходячи з такого розрахунку: 25 162,70 грн (розмір задоволених позовних вимог)/26513,08 грн (розмір заявлених позовних вимог) х 3028 грн (сума сплаченого судового збору).

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст. ст. 75, 84, 182 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №6513779 від 19.10.2021 у розмірі 25 162 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят дві) гривні 70 копійок, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 11999,90 гривень та заборгованість за відсотками в сумі 13162,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2 873 (дві тисячі вісімсот сімдесят три ) гривні 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.12.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОРКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович