Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2024 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Руськополянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 41/100 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В обгартовування позову вказала, що вказане майно за свого життя не встиг оформити на себе її рідний брат - ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3 .

Вказує, що ОСОБА_3 був одружений із ОСОБА_4 , від шлюбу з якою вони мали сина ОСОБА_2 . Проте в 1980 році ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду з питанням про розлучення та поділ домоволодіння, в результаті чого рішенням нарсуду Черкаського району Черкаської області від 07.01.1981 було визнано за ОСОБА_3 право власності на 41/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_4 - право власності на 59/100 частки зазначеного будинку.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина, яка була успадкована її сином - ОСОБА_2 , а в подальшому Позивачем.

Інші 41/100 частки у праві власності на будинок все ще зареєстровані за ОСОБА_3 , який помер у 1996 році, після смерті якого ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька.

ОСОБА_2 не оформляв за собою 41/100 частки у праві власності на будинок одразу після смерті батька ОСОБА_3 , оскільки був переконаний у тому, що постійно доглядаючи за будинком, таким чином вступив у фактичне володіння та управління майном, а тому автоматично прийняв спадщину.

За таких обставин, позивач звернулася до нотаріуса з наміром успадкувати майно після смерті свого рідного брата - ОСОБА_2 , проте отримала відмову, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а тому позивач змушена звернутися до суду.

Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 13.03.2024 про відкриття провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 16.04.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, остання до суду подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій справу просив розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.1996, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням нарсудом Черкаського району Черкаської області від 07.01.1981 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розлучення та поділ домоволодіння, за ОСОБА_4 визнано право власності на 51/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №3251 від 12.09.2022, у зв`язку із перейменуванням вулиць та перенумерацією будинків, АДРЕСА_2 , перейменовано на АДРЕСА_3 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу від 04.03.2008, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідно до витягу з рішення Руськополянської сільської ради №78-3/VI від 10.09.2015, АДРЕСА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 31.01.1986, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інфентаризації» №33307 від 03.10.2022, станом на січень 2013 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за: ОСОБА_6 41/100 частки та ОСОБА_4 - 59/100 частки.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 26.02.2008.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 27.07.2022.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом №1888 та №1890 від 12.06.2023, спадкоємцем майна ОСОБА_4 є ОСОБА_2 ; спадщина на яку видано свідоцтво: 59/100 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та земельна ділянка площею 0,0999 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 22.08.2008; спадкове справа №71568351.

Відповідно до довідки Руськополянської сільської ради №178 від 02.02.2024, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , в періоди 24.08.197225.02.1993, АДРЕСА_5 , з 01.02.2023 до дня смерті.

Актом секретаря виконавчого комітету Руськополянської сільської ради від 01.03.2024 встановлено, факт проживання з початку 1993 року і до кінця 1997 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

26.02.2024 постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О.С. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 41/100 частки у праві власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємицею не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власності на це майно.

Оскільки ОСОБА_3 , якому належать 41/100 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, помер у 1996 році, то на той момент були чинними положення Цивільного кодексу Української РСР (редакція від 18.07.1963).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: «відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом».

Згідно із ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, а спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини..

Оскільки ОСОБА_3 помер у 1996 році, то відповідно до зазначених положень, його сину ОСОБА_2 як спадкоємцю стали належати 41/100 часток у праві власності на житловий будинок саме з дати смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 як спадкодавець заповіту не склав, ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, який, до того ж, відмови від спадщини у встановлений законодавством строк не заявляв, а тому є таким, що фактично прийняв спадщину одразу вступивши в управління та володіння домоволодінням.

Позивач є спадкоємцем за законом другої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті її брата ОСОБА_2 відомості щодо інших спадкоємців в матеріалх справи відсутні.

Згідно ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст. 1268-1270 ЦК).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 (справа № 227/3750/19).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому за наявності законних підстав та доведеності позовних вимог, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , РОНКПП НОМЕР_6 ) право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме на 41/100 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олександр СМОЛЯР