ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4260/24 Номер провадження 22-ц/814/3745/24Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Кузнєцова О.Ю., Обідіна О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2024 року, постановлене суддею Яковенко Н.Л.,

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

25.04.2024 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в Октябрський районний суд м.Полтави із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 22458,99 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що основним напрямком господарської діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води споживачам категорії населення, які, відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» віднесені до комунальних та які надаються ОСОБА_1 , як суб`єкту користування (індивідуальний споживач) на підставі індивідуального договору.

Індивідуальний договір є публічним договором приєднання, який набув чинності з 01.12.2021 та встановлює порядок і умови надання послуг з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, текст якого розміщений на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua.

Згідно із пунктом 5 указаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги в строки і на умовах, що визначені цим договором. Такому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі за встановленими тарифами, які:

- введені в дію з 01.12.2020 постановою НКРЕКП від 30.11.2020 №2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

- введені в дію з 01.11.2021 рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 №286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто із 01.05.2022;

- введені в дію з 01.10.2022 рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Розмір плати за надані послуги становить: за послугу постачання теплової енергії: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу - 1267,28 грн./Гкал (протягом опалювального періоду); умовно-постійна часина плати - 465,28 грн. (щомісячно протягом року); плата за абонентське обслуговування - 29,38 грн.

Відповідачем умови зобов`язання належним чином не виконуються, унаслідок чого за адресою: АДРЕСА_1 у період із 01.12.2021 по 01.02.2024 утворилася заборгованість у загальному розмірі 22458,99 грн., заявлена до стягнення разом із судовими витратами у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2024 справу передано за територіальною підсудністю на розгляд Київського районного суду м.Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 31.07.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11.09.2024 позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період із 01.12.2021 по 01.02.2024 у розмірі 22458,99 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідачка, як спожив комунальних послуг, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», належним чином не виконала обов`язок по їх оплаті, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, розмір якої підтверджено належними доказами.

Відповідачка ОСОБА_1 із рішенням суду першої інстанції не погодилася та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було враховано в якості доказу довідку з реєстру речових прав (архівна частин). У справі таких довідок 2 (дві), із них: одна довідка витребувана судом за власної ініціативи, що є порушенням вимог ч.7 ст.81 ЦПК України; а друга надана позивачем як додаток до відзиву, що суперечить положенням ч.ч.1, 2 ст.83 цього Кодексу, без попереднього його направлення відповідачці, що є порушення частини 9 наведеної норми.

Із підстав викладеного, вважає позовні вимоги такими, що не підтверджені належними доказами та просить відмовити в їх задоволенні за безпідставністю.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 11.11.2024.

25.11.2024 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подано відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання гарячої води на підставі індивідуального договору від 01.12.2021, який є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуги з постачання гарячої води індивідуальному споживачу. Даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення про державну реєстрацію від 28.12.2009, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №388966184./а.с.19/

Згідно із розрахунком заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 за період із 01.12.2021 по 01.02.2024 складає 22458,99 грн./а.с.4/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачка є власником квартири та споживачем послуг з теплопостачання, а тому зобов`язана оплатити їх вартість. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг районний суд визнав таким, що не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг, як і недостатній розмір пенсійного забезпечення. При цьому, районний суд вказав, що викладене може бути підставою для отримання державної соціальної допомог, правом на яку відповідачка не скористалася.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, оскільки зводяться до довільного трактування норм права та переоцінки доказів на власну користь. При цьому, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 21 цього Закону).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, а тому як власник майна вона несе тягар його утримання, про що правильно зазначив суд першої інстанції мотивуючи підстави стягнення фактичного спожитих послуг з теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки за наявності сумнівів у добросовісності здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться у Державному реєстрі реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Посилання відповідача у доводах апеляційної скарги, що надана позивачем довідка подана до суду з порушенням вимог процесуального закону, колегія суддів відхиляє, оскільки у розумінні частини другої статті 174 ЦПК України відповідь на відзив із доданими до нього доказами є заявою по суті спору, а тому порядок подачі інформаційної довідки окремо від позову не ставить під сумнів допустимість доказу.

Інших доводів, які б у розумінні статті 376 ЦПК України були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить та зводиться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17.12.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.Ю. Кузнєцова

О.І. Обідіна