Справа № 761/963/22
Провадження № 2-др/761/313/24
12 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Харечко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Цесельської Інни Валентинівни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» Кузнєцова Володимира Георгійовича, Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 28 вересня 2024р. справу призначено до розгляду в судове засідання.
У грудні 2024р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» про зменшення заявленої стороною позивача суми витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам. У своєму клопотанні сторона просила суд врахувати при ухваленні додаткового рішення, що позов було судом задоволено частково, а ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України встановлює пряму залежність розподілу судових витрат від розміру задоволених позовних вимог.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, сторона заявника (позивача) та відповідача Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» клопотали перед судом про розгляд справи у відсутність сторони, інші учасники судового процесу поважності причини неявки суду не повідомляли.
В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024р. позовну заяву ОСОБА_1 до директора Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» Кузнєцова В.Г., Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено частково, а саме:

-визнано протиправним та скасовано наказ директора Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» Кузнєцова В.Г. №333 від 08 листопада 2021р. «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 »;

-стягнуто з Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021р. по 26 лютого 2022р. в сумі 105208, 18 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

-стягнути з Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2006 /дві тисячі шість/ грн. 75 коп.; на користь держави - 37 /тридцять сім/ 73 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України це один з видів судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 23 грудня 2021р. між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «Кравець і партнери» було укладено Договір про надання правничої допомоги №274.

10 січня 2022р. між позивачкою та Головою Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. було підписано Акт надання послуг №1, згідно якого, сума наданих адвокатом послуг за Договором про надання правничої допомоги №274 від 23 грудня 2021р. складає 5000,0 грн.

03 жовтня 2023р. між позивачкою та Головою Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. було підписано Акт надання послуг №о00828, згідно якого, сума наданих адвокатом послуг за Договором про надання правничої допомоги №274 від 23 грудня 2021р. складає 3300,0 грн.

24 січня 2024р. між позивачкою та Головою Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. було підписано Акт надання послуг №57, згідно якого, сума наданих адвокатом послуг за Договором про надання правничої допомоги №274 від 23 грудня 2021р. складає 3300,0 грн.

13 березня 2024р. між позивачкою та Головою Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. було підписано Акт надання послуг №60, згідно якого, сума наданих адвокатом послуг за Договором про надання правничої допомоги №274 від 23 грудня 2021р. складає 3300,0 грн.

23 травня 2024р. між позивачкою та Головою Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. було підписано Акт надання послуг №482, згідно якого, сума наданих адвокатом послуг за Договором про надання правничої допомоги №274 від 23 грудня 2021р. складає 3300,0 грн.

16 вересня 2024р. між позивачкою та Головою Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. було підписано Акт надання послуг №673, згідно якого, сума наданих адвокатом послуг за Договором про надання правничої допомоги №274 від 23 грудня 2021р. складає 3300,0 грн.

Судом встановлено, що позивачкою фактично було сплачено кошти за надані послуги з правничої допомоги в сумі 21500,00 грн, про що свідчать наступні копії документів, які наявні у матеріалах справи: рахунок на оплату №1418 від 23 грудня 2021р.,рахунок на оплату №224 від 21 квітня 2022р., рахунок на оплату №112 від 18 січня 2024р., рахунок на оплату №329 від 07 березня 2024р., рахунок на оплату №585 від 23 травня 2024р., рахунок на оплату №959 від 13 вересня 2024р.; квитанція №0.0..2 від 23 грудня 2021р.; квитанція №0.0..1 від 22 квітня 2022р.; квитанція №0.0.0.1 від 22 січня 2024р.; квитанція №0.0..1 від 08 березня 2024р.; квитанція №0.0..1 від 23 травня 2024р.; квитанція №0.0..1 від 13 вересня 2024р.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019р. у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019р. у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019р. у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019р. у справі № 915/237/18).

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, зважаючи на те, що вказаний позов задоволено частково, проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом стороні позивача юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником позивача процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, зважаючи на наявність клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов переконливого висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 10000,0 грн., яка, на переконання суду, є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивача у цій справі, при цьому судом враховано те, що позов було задоволено судом частково, а також те, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 246, 258, 259, 263-266, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цесельської Інни Валентинівни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» Кузнєцова Володимира Георгійовича, Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Закладу фахової передвищої освіти «Перший київський фаховий медичний коледж» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 14) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, яку сторона позивача понесла у зв`язку з розглядом зазначеної справи у розмірі 10000,00 /десять тисяч/ грн.

В задоволені іншої частини заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 17 грудня 2024р.

Суддя: