Справа № 591/8647/24
Провадження № 2/591/1579/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Рішки Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/8647/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача адвокат Кузнецов А. С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м.Суми по справі № 591/972/23 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів (заробітку) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 8 лютого 2023 року до досягнення дітьми повноліття на користь матері ОСОБА_3 . Однак, донька сторін - ОСОБА_6 з 01.07.2024 року по теперішній час проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні, а мати дитини виїхала з молодшою донькою за межі України. Зважаючи, що на те, що донька з 01.07.2024 року припинила проживати з матір`ю, стягнення на користь матері аліментів на доньку після 01.07.2024 р. суперечить цільовому призначенню аліментів , за рахунок яких утримується дитина, а тому стягнення аліментів на ОСОБА_7 має бути припиненим. Оскільки одна дитина проживає з матір`ю, а інша з батьком, наявні підстави для стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить суд звільнити від сплати аліментів за рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/972/23 від 14 березня 2023 року ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 з 01.07.2024 р., змінивши стягнення аліментів за рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/972/23 від 14 березня 2023 року та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_3 починаючи з 01.07.2024 р.; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.07.2024 р. на користь ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнала. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивач посилається на те, що спільна донька ОСОБА_8 проживає разом з позивачем з 01.07.2024 року у зв`язку з виїздом за кордон відповідача разом з молодшою донькою. Дійсно, відповідач виїхала за кордон з молодшою дитиною на початку серпня 2024 року Тому, обставини того, що протягом липня 2024 року донька сторін - ОСОБА_8 проживала постійно з батьком та перебувала на його утриманні не відповідає дійсності. Після фактичного виїзду відповідача за кордон, дійсно, старша донька тимчасово проживає з позивачем, дитина не має наміру проживати з батьком постійно. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, може бути тією істотною обставиною, яка в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України може стати підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Разом з тим, рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування ст. 197 СК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20, від 03.02.2021 у справі № 125/2525/18, від 26.12.2019 у справі № 219/6287/17, від 26.09.2019 у справі № 760/32225/18, від 27.02.2019 у справі № 307/1186/17. Частково погоджується з доводами позивача про те, що право на аліменти має саме той з батьків, з ким проживає дитина. Разом з тим, звертає увагу, що в даному контексті поняття «місце проживання дитини» не може враховуватись формально. Зазвичай, мається на увазі постійне місце проживання дитини, тобто місце проживання з тим з батьків, з яким воно погоджене між батьками або визначене рішенням суду, або обрано дитиною самостійно при досягненні 14 років. Натомість в справі, що є предметом розгляду, вбачається, що донька ОСОБА_8 не виявляла бажання постійно жити з відповідачем, таке спільне проживання має короткостроковий тимчасовий характер, що не є підставою для припинення стягнення аліментів. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач не використовує кошти (аліменти) на утримання дитини. Тим більш, з серпня 2024 року позивач не сплачує аліменти на утримання старшої доньки. В свою чергу відповідач, кошти на утримання доньки залишила своїм батькам, які безпосередньо дитини ці кошти передають. Тому наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

В письмових поясненнях представник відповідача також зазначала, що на дату судового засідання 04.12.2024 року аліменти на утримання обох доньок були сплачені лише по травень 2024 року, частково (в с умі 2288,59 грн.) сплачені аліменти за червень 2024 року. 11 грудня 2024 року на картковий рахунок відповідача надійшло зарахування аліментів в сумі 13750,00 грн., які фактично погашаються заборгованість зі сплати аліментів за три місяці.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав, зазначених в позовній заяві, просили задовольнити. Додатково пояснили, що старша донька сторін з початку липня переїхала до тата, оскільки мати з молодшою донькою мали намір виїхати за межі України, старша донька не бажала виїжджати. Наразі донька проживає разом із позивачем, він її повністю утримує. ОСОБА_6 ще не визначилась остаточно із планами на майбутнє, тому вагається де у подальшому буде жити після закінчення 11 класу школи. У липні серпні 2024 року донька їздила до Польщи на 2 тижні, періодично їздила до бабусі та дідуся у село. З вересня 2024 року постійно проживає із позивачем

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що у липні 2024 року донька не проживала постійно із позивачем, багато часу проводила у матері до її відїзду, а також їздила у село до бабусі та дідуся. У серпні 2024 року два тижні була у польщі, гроші на поїздку давали і мати і батько. З вересня 2024 року дитина проживає у батька, однак мати бере участь у її утриманні, надаючи гроші своїм батькам, які потім передають їх ОСОБА_4 . Остаточне рішення про проживання з батьком дитина не прийняла, проживання з позивачем носить тимчасовий характер, тому недоцільно змінювати порядок стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 01 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 01.11.2024 року витребувано докази у справі, розгляд справи відкладено до 04.12.2024 року .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року, який рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 13.03.2023 у справі № 591/972/23 (а.с.6-7).

Мають спільних дітей доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 13.03.2024 року у справі №591/972/23 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання донько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 8 лютого 2023 року до досягнення дітьми повноліття на користь матері ОСОБА_3 (а.с.6-7).

Відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 08 серпня 2024 року виїхала за межі України (а.с.29).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 01.11.2024 року ОСОБА_3 08.08.2024 року виїхала з території України, ОСОБА_10 11.08.2024 року виїхала ,а 27.08.2024 року в`їхала на територію України, ОСОБА_9 08.08.2024 року виїхала за межі території України (а.с.41).

Згідно скріншоту 11.12.2024 року на картковий рахунок відповідача Зарічним ВДВС в м.Суми зараховано кошти в сумі 13750,00 грн. за виконавчим листом № 591/972/23 (а.с.50).

Під час судового засідання позивачем було заявлено клопотання про допит доньки сторін ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що проживає з батьком, переїхала до нього на початку липня. В серпні їздила до Польщі. Мама виїхала за кордон. Навчається у 11 класі і наразі ще не вирішила, чи буде поступати у вищий навчальний заклад і де планує проживати після закінчення школи. Думає чи їхати до мами чи залишитися в Україні. Пояснила також, що у липні 2024 року перевезла свої речі до батька та вирішила проживати з ним, однак у липні 2024 року також і ходила ночувати до матері (до трьох днів на тиждень). Після того, як переїхала до батька, він забезпечує її. Бабуся з дідусем (батьки матері) дають інколи їй гроші. У серпні 2024 року їздила до Пошльщі. Гроші давав тато, яку саме суму витратила не знає, бо у неї була підключена його банківська картка, якою користувалася. Також гроші на поїздку давали бабуся і дідусь, як подарунок на день народження.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що є братом позивача. З липня 2024 року ОСОБА_6 живе з батьком і перебуває на його утриманні. 29 червня 2024 року заїхала, він допомагав перевозити доньку. Мати дитини в`їхала за кордон, а ОСОБА_12 переїхала до батька. Доньку утримує батько, про маму з ОСОБА_13 свідок не спілкувався.

Свідок ОСОБА_14 , допитана в судовому засіданні пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_1 . Зазначила, що ОСОБА_6 проживає з ними з кінця червня 2024 року-перших чисел липня 2024 року. До цього приходила в готі. Мати дитини поїхала за кордон, дитина пішла жити до батька. До батьків ОСОБА_15 їздила в село два рази на канікулах тиждень і до цього на 2-3 дні їздила. Гроші доньці дає батько, щоб давали гроші дід чи баба - не чула.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З наведених норм вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_8 проживає з батьком, а не матір`ю, на користь якої стягуються з батька аліменти на її утримання. На переконання суду вказані обставини є істотними для вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання доньки.

Стосовно періоду, з якого позивача слід звільнити від сплати аліментів, суд зазначає таке. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перетнула кордон 08.08.2024 року, тобто з м.Суми вона виїхала не пізніше 07.08.2024 року. До цього часу за поясненнями сторін, свідків, у тому числі дитини, ОСОБА_6 проживала переважно з батьком, але також їздила до мами (за поясненнями ОСОБА_16 по три дні на тиждень), була певний період у баби та діда. Достовірно, поза розумним сумнівом, встановлено проживання ОСОБА_4 з батьком з 07.08.2024 року та перебування з цього періоду доньки ОСОБА_4 на його утриманні. Тому саме з цієї дати - 07.08.2024 року, а не з 01.07.2024 року позивач підлягає звільненню від сплати на користь відповідачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 . Тому позовна вимога в частині звільнення від сплати аліментів в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Як було зазначено вище, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.03.2024 року у справі №591/972/23 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 8 лютого 2023 року до досягнення дітьми повноліття на користь матері ОСОБА_3 . Враховуючи звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , слід змінити розмір стягнення аліментів за цим рішенням та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання молодшої доньки ОСОБА_5 в розмірі частини його доходів, починаючи стягнення з дати звільнення його від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 07.08.2024

На переконання суду даним рішенням не будуть порушуватися інтереси дітей, які переважають над інтересами батьків, та їх право на матеріальне забезпечення з боку батька, оскільки встановлено, що у спірному періоді батько виконував свій обов`язок з утримання дитини.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на те, що відповідач є матір`ю дитини, вона за законом зобов`язана надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 28 серпня 2024 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовної вимоги немайнового характеру - про звільнення від сплати аліментів та неможливістю визначити відсоток задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Звільнити з 07.08.2024 ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , які стягуються за рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/972/23 від 13 березня 2023 року, змінивши розмір стягнення аліментів за цим рішенням та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_3 починаючи стягнення з 07.08.2024.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2024 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2024.

Суддя О.О. Ніколаєнко