2-н/465/3214/24 У Х В А Л А
про відмову у видачі судового наказу
"23" грудня 2024 р. м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 321,32 грн., інфляційних нарахувань в сумі 3,55 грн., 3% річних в сумі 1,55 грн., та за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 35 2435,16 грн., інфляційних нарахувань в сумі 682,95 грн., 3% річних в сумі 173,12 грн., та 302,80 грн. судового збору, -
До Франківського районного суду м. Львова звернувся представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» Олена Сартова із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 321,32 грн., інфляційних нарахувань в сумі 3,55 грн., 3% річних в сумі 1,55 грн., та за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 35 2435,16 грн., інфляційних нарахувань в сумі 682,95 грн., 3% річних в сумі 173,12 грн., та 302,80 грн. судового збору.
Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
Так, відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.163 ЦПК України.
Згідно з п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.
Як вбачається з поданої заяви про видачу судового наказу, стягувачем заявлено вимогу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з 01.02.2023 по 31.10.2024 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та за послуги з гарячого водопостачання.
У ч.3 ст.19 ЦПК України, розкривається суть наказного провадження як такого, що призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
У п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року зазначається, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.
Стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є однією з вимог, за результатами розгляду якої судом може бути видано судовий наказ, якщо з поданої заяви та додатків до неї підтверджується наявність у заявника відповідної матеріально-правової вимоги та її безспірність.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.
Із розрахунку заборгованості за надану послугу - гаряча вода вбачається, що між стягувачем і боржником виникає спір щодо нарахування суми коштів щомісячно, оскільки стягувачем за період з 01.02.2023 по 31.10.2024 нараховано 35 2435,16 гривень, які суд оцінює як значний розмір коштів за надану послугу.
Тому із вказаними вимогами заявник може звернутися до суду зі позовною заявою в порядку позовного провадження.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Разом з тим, нормами ст.161 ЦПК України стягнення пені за прострочення грошового зобов`язання не віднесено до вимог, за якими може бути видано судовий наказ.
Згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Враховуючи, що Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовані вимоги до заяви про видачу судового наказу, тому суддя вважає за необхідне застосувати у даному випадку аналогію закону.
За приписами ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Проте, заявником не надано копії заяви про видачу судового наказу з доданими до неї копіями документів для боржників (надано лише один примірник для одного боржника), у зв`язку з чим суд позбавлений можливості в подальшому виконати вимоги ст. 169 ЦПК України.
За таких обставин, у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 321,32 грн., інфляційних нарахувань в сумі 3,55 грн., 3% річних в сумі 1,55 грн., та за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 35 2435,16 грн., інфляційних нарахувань в сумі 682,95 грн., 3% річних в сумі 173,12 грн., та 302,80 грн. судового збору слід відмовити.
Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.
Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 19, 161, 165, 166, 167, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -
Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 321,32 грн., інфляційних нарахувань в сумі 3,55 грн., 3% річних в сумі 1,55 грн., та за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 35 2435,16 грн., інфляційних нарахувань в сумі 682,95 грн., 3% річних в сумі 173,12 грн., та 302,80 грн. судового збору.
Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кушнір Б.Б.