УХВАЛА

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 607/13894/23

провадження № 61-6581ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2023 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 січня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Редьква Наталія Сільвестрівна, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний реєстратор прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Редьква Н. С. , про визнання права власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 12 грудня 2023 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на 5/9 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 04 січня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гриців О. Я. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено, заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Сампари Н. М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 04 січня 2024 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

05 травня 2024 року через підсистему Електронний Суд представник ОСОБА_1 - адвокат Гриців О. Я. подала касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2023 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду

від 04 січня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду

від 04 квітня 2024 року (повний текст складено 12 квітня 2024 року) у цивільній справі № 607/13894/23.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізувала своє право на апеляційний перегляд справи № 607/13894/23.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року

(справа Zubac v.Croatia, № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справах «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українимістить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

У позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року у справі № 607/29887/19, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та припинення права власності задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошову компенсацію, вартості 5/9 частин квартири АДРЕСА_2 , в розмірі 605 390 грн та припинено право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на 5/9 частин вказаної квартири.

Отже рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що вартість 5/9 частин квартири АДРЕСА_2 становить 605 390 грн.

Відомості про іншу вартість спірного майна в розпорядженні Верховного Суду відсутні.

Таким чином ціна позову у справі № 607/13894/23 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2024 року (3 028 грн х 250 = 757 000 грн).

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Незгода заявника із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 мала можливість доводити свої вимоги в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору та забезпечили розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позивач реалізувала своє право на апеляційний перегляд; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гриців Ольга Ярославівна, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 12 грудня 2023 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 січня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду

від 04 квітня 2024 року в справі № 607/13894/23.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников