УХВАЛА

17 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 205/2139/23

провадження № 61-15973ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук Вікторії Олексіївни на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 06 червня 2024 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року в справі за позовом першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди та

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Перший заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- витребувати у відповідачів ОСОБА_1 та Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (далі - ДП «Ілліч-Агро Донбас») на користь власника земельної ділянки - Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га з кадастровим номером :03:000:0648, що розташована на території територіальної громади Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію права оренди ДП «Ілліч-Агро Донбас» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0648, припинивши право оренди на вказану земельну ділянку;

- стягнути із відповідачів судові витрати.

06 червня 2024 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська в задоволенні позовних вимог відмовлено.

21 червня 2024 року додатковим рішенням Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь

ДП «Ілліч-Агро Донбас» судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 5 000,00 грн.

29 жовтня 2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 06 червня 2024 року та додаткове рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року залишено без змін.

27 листопада 2024 року заступник керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук В. О. надіслала до Верховного Суду касаційну скарга на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2024 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 21 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 29 жовтня 2024 року, в якій просить судові рішення про відмову в задоволенні позову скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову прокуратури; додаткове рішення скасувати.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц, у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 373/1810/16-ц, від 05 квітня 2023 року в справі № 139/997/21, від 05 січня 2024 року в справі № 736/1435/21, від 17 січня 2024 року в справі № 522/3999/23, від 09 червня 2024 року в справі

№ 538/129/21, від 25 липня 2024 року в справі № 538/130/21, від 17 жовтня

2024 року в справі № 539/372/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України заявниця вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вбачається, що між сторонами виник спір про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію. Вартість земельної ділянки складає 336 254,13 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (757 000,00 грн).

Отже, касаційна скарга подана на судові рішення в малозначній справі, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

Однак у касаційній скарзі заявниця посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на розгляді судів Донецької та Дніпропетровської областей перебуває значна кількість цивільних справ щодо витребування земельних ділянок. Незважаючи на ідентичність фактичних обставин справи, судами апеляційної інстанції ухвалюються протилежні за змістом судові рішення.

Зазначає, що справа стосується безпрецедентного вибуття земельної ділянки за підробленими документами. Таких ділянок, які сформовані цілими земельними масивами, вибуло з державної власності поза волею власника загальною площею більше 300 га, а тому вказане унеможливлює спростування встановлених обставин під час розгляду іншої справи, справа становить виняткове значення для учасників справи.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням; справа має виняткове значення для учасник справи (підпункти «а», «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення в справі підлягають касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, заявниця просить зупинити дію додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року, яким стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, до закінчення касаційного провадження з метою недопущення необґрунтованих витрат з Державного бюджету України.

Заявниця вказує, що Державна казначейська служба України на підставі пунктів 25-28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року за № 845 (далі - Порядок № 845), здійснює безспірне списання коштів з рахунку боржника у першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Згідно з підпунктом 1 пункту 13 Порядку № 845 зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі зупинення судом виконання рішення про стягнення коштів.

Відповідно до положень частини восьмої статті 394 ЦПК України, частини першої статті 436 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено у Порядку № 845.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника:

за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України;

із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору;

поштових послуг під час здійснення переказу коштів із соціальних виплат, передбачених державним бюджетом на відповідний рік (у тому числі пенсій всіх видів та поштових послуг з доставки та виплати сум компенсаційних виплат);

за видатками спеціального фонду відповідного бюджету на оплату праці та нарахування на заробітну плату, придбання медикаментів, забезпечення продуктами харчування, оплату комунальних послуг та енергоносіїв;

з рахунків із спеціальним режимом використання;

за рахунок позик/грантів за міжнародними договорами;

у випадку, встановленому абзацом другим пункту 30 цього Порядку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

За положеннями пункту 28 Порядку № 845 орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

Вказані вище строки унеможливлюють обґрунтування клопотання про зупинення виконання рішення відкриттям виконавчого провадження, оскільки стягувач звертається безпосередньо до органу Казначейства.

Клопотання підлягає задоволенню, адже заявниця навела обґрунтовані підстави, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою заступника керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук Вікторії Олексіївни на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2024 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 21 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 29 жовтня 2024 року.

Витребувати з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 205/2139/23 за позовом першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди.

Клопотання заступника керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук Вікторії Олексіївни про зупинення виконання додаткового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року задовольнити.

Зупинити виконання додаткового рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська