Провадження №2-н/367/2646/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2024 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,

установив:

16 грудня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області адвокатом Кшевецькою І.В. від імені та в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з підпунктами 4 та 5 частини другої статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункт 4 частини третьої статті 163 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відтак, суть стягнення аліментів у наказному провадженні полягає в тому, що суд не викликає стягувача та платника аліментів до суду, не відбувається судових засідань. Стягувач аліментів подає до суду відповідну заяву, із визначенням розміру аліментів відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, та додає докази про наявність спільних дітей, їх проживання разом зі стягувачем.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що подружні стосунки між нею та ОСОБА_2 припинено з травня 2024 року, а малолітній син залишився проживати з нею, проте на підтвердження зазначеного факту належних доказів до заяви не додала.

Пунктом 8 частини першої статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження факту проживання з нею дитини, суддя дійшла висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України.

Водночас, суддя звертає увагу заявниці, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених підпунктами 1, 2, 2-1, 8 та 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 165, 166, 352, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя -

постановив:

у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.О. Білогруд