ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року місто Київ

Справа № 359/8550/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/18959/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Желепи О.В., суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року про залишення заяви без розгляду (постановлено у складі ОСОБА_2 , повний текст ухвали складено 30 жовтня 2024 року)

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, у якій просила встановити факт проживання з чоловіком ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 зник безвісти 26 червня 2024 року поблизу с. Прогрес Покровського району, Донецької області. Встановлення цього факту необхідно їй для безперешкодного пошуку чоловіка шляхом звернення до різних організацій та установ та у разі виявлення його вона буде мати допуск до медичної документації та догляду за ним.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 29 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишив без розгляду. Роз`яснив ОСОБА_1 , що вона має право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження, оскільки судом встановлено наявність спору про право.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 13 листопада 2024 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, оскільки між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Зазначає, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із зниклим безвісти військовослужбовцем є його пошук, а не отримання грошових виплат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства оборони України - ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Лець Ю.В. апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник Міністерства оборони України - ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Додаткового пояснила, що під час судового засідання в суді першої інстанції було встановлено, що заявниця просила зупинити соціальні виплати, що свідчить про наявність спору щодо їх виплат.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не заявили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Заяв чи клопотань до суду апеляційної інстанції не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь головуючої судді Желепи О.В., пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За положеннями частин 1, 2, 4 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Залишаючи без розгляд заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд першої інстанції виходив із того, що в судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_7 заявила клопотання про залишення заяви без розгляду, мотивуючи це тим, що вбачається спір про право. Обґрунтовуючи заяву представник заінтересованої особи зазначила, що метою встановлення даного факту є реалізація прав та гарантій визначених для членів сімей загиблих військовослужбовців, у тому числі, отримання грошових допомог у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, рішення про виплату яких приймає Міністерство оборони України, а також захист сімейних та спадкових прав заявниці, які можуть вплинути на реалізацію своїх прав. Міністерство оборони України, яке приймає рішення про виплату такої допомоги, не визнає право заявника на її отримання.

Суд виснував, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбі воно вплине на майнові права Міністерства оборони України.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Роблячи висновок про можливий вплив рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбі на майнові права Міністерства оборони України, суд першої інстанції не врахував правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в п. 106 постанови від 18 січня 2023 року у справі № 560/17953/24, про те, що між Заявником та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (Міністерством оборони України) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Окрім цього, колегія суддів вказує на безпідставність такого висновку суду першої інстанції з огляду на те, що ОСОБА_5 вважається лише зниклим безвісти, проте не є оголошеним померлим та не є загиблим, а тому питання щодо отримання та виплати такої допомоги на цьому етапі не поставало.

Також судом першої інстанції не враховано, що норми процесуального права передбачають необхідність встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 640/10329/16.

Невизнання Міністерством оборони України права заявниці на соціальні виплати не може свідчити про наявність між цими сторонами спору, оскільки Міністерство оборони України лише здійснює відповідні виплати у разі встановлення певних юридичних фактів, натомість не може претендувати на них.

Колегія суддів також звертає увагу на порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності, визначеного в ст. 13 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, вимоги щодо диспозитивності процесу поширюються також і на справи окремого провадження. Натомість, суд першої інстанції, вийшов за межі поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту проживання сім`єю без реєстрації шлюбу, метою встановлення якого було отримання можливості проведення пошуку зниклого ОСОБА_5 , встановивши на підставі заяви ОСОБА_1 , адресованій військовій частині № НОМЕР_1 (а. с. 39), іншу мету звернення із заявою - оформлення грошових виплат.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до пункту 3 Положення за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) (пункт 4 Положення).

При цьому, як передбачено п. 7 Положення, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (пункт 7 Положення).

Таким чином, судом не враховано, що навіть встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 , не створюватиме для ОСОБА_1 юридичних наслідків у вигляді майнових чи немайнових прав чи обов`язків у контексті заявленої ОСОБА_1 мети для встановлення такого факту, а тому вказана обставина мала бути оцінена судом при вирішенні заяви по суті із прийняттям відповідного рішення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів встановила, що при постановлені ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду суд порушив норми процесуального права, що стосуються порядку розгляд заяв в порядку окремого провадження, а тому оскільки ухвала суду про залишення заяви без розгляду перешкоджає подальшому руху справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року про залишення заяви без розгляду - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2024 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська