Справа № 953/2307/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Лисиченко С.М.,
з участю: секретаря судових засідань Кот Я.А.,
представника позивача- адвоката Залеської А.С.,
позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада, про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем та неприйняття спадщини,
ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 , відповідно до якої просить: встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживала постійно із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що не прийняла спадщину після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3 . Після смерті матері позивача у спадок залишився житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2008 у справі № 2-5939/08/14. За заявою позивача було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 . Під час оформлення спадкових прав на вказаний житловий будинок позивачу стало відомо, що на момент смерті її матері разом із нею була зареєстрована також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є рідною сестрою позивача, а відповідно й спадкоємицею першої черги після смерті їх матері ОСОБА_3 . У зв`язку із тим, що у житловому приміщенні разом із померлою була зареєстрована, крім позивача, й інша спадкоємиця першої черги, позивачу приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рудаєвою В.О. було видано свідоцтво про право на спадщину лише щодо 1/2 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що ОСОБА_2 , яка хоча й формально була зареєстрована разом із померлою матірью на момент її смерті, спадщину не прийняла, оскільки з 1993 року не проживає та навіть не навідувалась до матері та до житлового будинку АДРЕСА_1 . Більше тридцяти років місце фактичного проживання відповідача не відоме, зв`язок із рідними вона не підтримувала. У той саме час останні роки свого життя мати позивача тяжко хворіла на онкологічне захворювання, доглядом за нею займалась позивач. Похованням матері також займалась позивач. Крім того, позивач, незважаючи на ту обставину, що вона не була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , проводила оплату комунальних послуг, доглядала за будинком. Відповідач же жодного разу з 1993 року не тільки не проживала та не навідувалась до будинку матері, а не надавала жодних коштів на його утримання. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає з 1993 року по теперішній час, житловою площею будинку не користується, а отже зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті постійно не проживала. Крім того, відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подала, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину. Отже, відповідач у цій справі не є такою, що прийняла спадщину, а відповідно не набула права на спадкове майно, хоча й була на час відкриття спадщини зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, проте не проживалаза вказаною адресою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 26.03.2024, визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.04.2024 задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рудаєвої Вікторії Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи 70958602, заведену після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із зазначенням інформації про осіб, які вказані батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
06.06.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшла копія спадкової справи №37/2023.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.07.2024 залучено до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Харківську міську раду.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.08.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у Дергачівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із зазначенням інформації про осіб, які вказані батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилась у смт Золочів Харківської області.
19.09.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація, витребувана з Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.10.2024 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та її представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у змісті заяв по суті справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.
Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши письмові заяви по суті справи, допитавши свідків, документи наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Згідно з даними, які містяться у свідоцтві про народження, виданого 02.07.1968 № НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено актовий запис №250, Батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Згідно з даними, які містяться у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22510267 від 17.04.2009, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», за реєстраційним номером 27071465, житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.12.2008 справа №2-5939/08/14.
Відповідно до даних, які містяться у витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73387654 від 29.07.2023, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рудаєвою В.О. зареєстровано спадкову справу №70958602, номер у нотаріуса 37/2023, спадкодавець ОСОБА_8 , спадкоємець ОСОБА_1 , ступінь спорідненості -перший, спадкове майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з даними, які містяться у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.12.2022, станом на 22.12.2022 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні судом досліджено надані позивачем копії медичної документації стосовно стану здоров`я ОСОБА_3 .
Факт спільного проживання ОСОБА_1 з матір`ю, ОСОБА_3 , у період з 1990 року та на момент смерті ОСОБА_3 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були допитані судом.
Також, допитані судом свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою позивача та рідною донькою померлої ОСОБА_3 , з 1993 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Місце знаходження відповідача на час розгляду даної справи свідкам не відомо, тривалий час ОСОБА_2 не підтримує родиних стосунків з позивачем та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 1269 Цивільного кодексу України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 Цивільного кодексу України).
Суд зазначає, що суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини існує в межах строків, установлених статтею 1270 Цивільного кодексу України.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідачка ОСОБА_2 не зверталася. Спадкову справу заведено 19.07.2023 на підставі заяви про прийняття спадщини позивачки ОСОБА_1 .
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першоїтретьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В ході судового розгляду судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як позивач, так і відповідач були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: АДРЕСА_1 . Водночас фактичне місце проживання ОСОБА_2 не відомо, останні роки вона не проживала з матір`ю та сестрою- позивачем у даній справі за цією адресою, фактичне місце її проживання в ході судового розгляду встановити не виявилося за можливе.
Наведені обставини матеріалами справи не спростовано.
Крім того, як вище зазначалося, відповідач у встановлені законом строки не подала заяву про прийняття спадщини після смерті її матері, ОСОБА_13 дмили ОСОБА_14 .
Отже, оскільки ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована, проте не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_2 , як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті матері, а отже, не набула права на спадкове майно.
У свою чергу з приводу вимог ОСОБА_1 про встановлення факту непроживання відповідача зі спадкодавцем та неприйняття нею спадщини, суд зазначає таке.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.
Предмет позову це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.
Підстава позову це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.
Предметом позову ОСОБА_1 визначила вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА_2 із спадкодавцем на час відкриття спадщини та неприйняття відповідачем спадщини після померлої матері.
Однак, виходячи зі змісту позову, позивач фактично намагаєтьсяя довести те, що лише вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №641/3893/20.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81,89, 141, 259, 263, 264-265, 280-284, 289, 351, 352, 354,355 ЦПК України суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада, про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем та неприйняття спадщини відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа: Харківська міська рада, , адреса: м.Харків, майдан Конституції,7.

Суддя - С.М. Лисиченко

Повний текст рішення складено 24.12.2024.