Провадження № 2-о/638/286/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, в якій просить: встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 16 червня 1981 року

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в трудовій книжці, яка оформлена ще 16 червня 1981 року, серії НОМЕР_1 , було при первинному заповнені допущено помилку в написанні дня народження заявника, а саме: замість вірного ІНФОРМАЦІЯ_1 написано помилкове ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 02 квітня 2024 року № 66 - не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 16.06.1981, оскільки на першій сторінці трудової книжки в даті народження міститься виправлення, яке виконано неналежним чином та перша сторінка засвідчена відбитком печатки, який не відповідає назві підприємства, в яку був прийнятий. Розбіжності у документах є очевидними описками, які не можуть бути належним чином виправлені без звернення до суду. Зазначає, що встановлення факту належності заявнику трудової книжки необхідно для призначення пенсії.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року відкрито провадження по справі.

31 жовтня 2024 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області надійшли пояснення, в яких він зазначає, що встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію у зв`язку з чим, вважає, що дана заява повинна бути залишена без розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся.

Представник Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у поясненнях просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копії військового квитка серії НОМЕР_4 , копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 вбачається, що дата народження заявника ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У трудовій книжці серія НОМЕР_1 заповненій 16 червня 1981 року зазначено « ОСОБА_1 30 / V - ІНФОРМАЦІЯ_4 » (російською мовою). Також у трудовій книжці містяться виправленя дати народження заявника на " ІНФОРМАЦІЯ_5 ". На обкладинці трудової книжки зазначено "виправленому на 01.06.1964 вірити" з проставленням печатки КЗ "Мартівський ліцей Печенізької районної ради Харківської області".

Пункт 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачає розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з даними, які зазначені в паспорті чи свідоцтві про народження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці наявне виправлення в даті народження заявника, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом достовірно встановлено належність заявнику трудової книжки, серія НОМЕР_1 заповненій 16 червня 1981 року, оскільки відомості, які вона містить, повністю відповідають даним, які встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами.

Щодо твердження представника Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, що у даному спорі вбачається спір про право, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки та диплому, є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення.

Чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

У пункті 26 наведеного вище Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження (розділ IV ЦПК України).

Зазначене відповідає висновкам, які викладено у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 733/324/21(провадження № 61-11108св21), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61 - 13847св20).

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому трудової книжки серії НОМЕР_1 за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Таким чином, твердження представника Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, що у даному спорі вбачається спір про право є помилковим.

Встановлення факту належності заявнику вищевказаної трудової книжки необхідно для оформлення пенсії, а іншим способом, окрім судового, він захистити свої права не може, тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Оскільки, невідповідність в написанні дати народження в правовстановлюючому документі позбавляє ОСОБА_1 можливості отримання пенсії за віком, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту належності трудової книжки, серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 81, 263 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка, серії НОМЕР_1 , яка заповнена 16.06.1981 року належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (, адреса: м. Тернопіль, майдан Волі 3).

Суддя Л.М. Рибальченко