ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 рок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування передано за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати і направити справу для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги представник зазначає, що висновок суду є помилковим й ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, відповідно до ч.6 ст.28 ЦПК України позов було пред`явлено за альтернативною підсудністю, за місцем заподіяння шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.4 ст.306 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 36800.66 грн.. судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрат на експертизу в розмірі 3400,00 грн. (а.с.7).

Передаючи справу до іншого суду на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того,що місце знаходження відповідача є м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, що відноситься до юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, визначеним у статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місце знаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 28 ЦПК України унормовується альтернативна підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (ч. 6 ст. 28 ЦПК України).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 16 ст. 28 ЦПК України).

Із системного аналізу вказаних вище норм можна дійти висновку, що не виключаючи можливість для позивача звернутися до суду за правилами загальної підсудності (за місце знаходженням відповідача), альтернативна підсудність надає йому можливість також звернутися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.6 ст. 28 ЦПК України, за правилами альтернативної підсудності, може звернутись до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про відшкодування шкоди, а тому висновок суду першої інстанції щодо передачі цивільної справи до Дарницького районного суду міста Києва є помилковим.

Пунктом 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367-369, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року про передачу справи за підсудністю на розгляд Дарницького районного суду міста Києва скасувати, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: