Провадження №2/752/6407/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кокошка О.Б.,

за участю секретаря Матяш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.10.2018 між ОСОБА_4 та відповідачами було укладено договір позики, згідно з яким позикодавець надала у позику 47700 доларів США відповідачам, які солідарно зобов`язалися повернути позику не пізніше 30.07.2019. У порядку забезпечення виконання відповідачами за укладеним договором позики відповідачі передали позикодавцеві у заставу на підставі договору застави транспортний засіб марки Jeep, модель Wrangler, чорного кольору, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-номер) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_4 07.04.2023 уклала з позивачем договір відступлення права вимоги за вказаними спірними договорами позики та застави. В подальшому позивачем укладено з відповідачами додаткові угоди до спірних договорів, згідно з якими вони зобов`язалися повернути суму позики в строк до 29.02.2024. Він направляв відповідачам вимоги щодо повернення суми позики. Проте, станом на дату подання позову до суду відповідачі не виконали зобов`язання щодо повернення суми позики. На виконання умов укладеного спірного договору через невиконання відповідачами зобов`язань він має право звернути стягнення на предмет застави.

Орієнтовний розмір судових понесених витрат у зв`язку з розглядом справи становить 20000 грн (судовий збір та послуги адвоката).

Позивач просив в рахунок погашення заборгованості у розмірі 47700 доларів США, що в еквіваленті станом на 29.07.2024 складає 1960374,60 грн за договором позики від 30.10.2018, укладеним між позивачем та відповідачами звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки Jeep, модель Wrangler, чорного кольору, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-номер) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , шляхом визнання права власності за позивачем на вказаний спірний автомобіль, а також стягнути сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

13.08.2024 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в якій визнали позов

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

30.10.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно з умовами якого позикодавець передала у власність позичальників кошти у вигляді в натурі у сумі 47000 доларів США, а позичальники зобов`язалися солідарно їх повернути не пізніше 30.04.2019 частинами із розстроченням в порядку: до 28.02.2019 - 900 доларів США, до 30.03.2019 - 900 доларів США та до 30.04.2019 - 45900 доларів США.

30.10.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір застави, згідно з умовами якого забезпечено виконання позичальниками зобов`язань за договором позики від 30.10.2018 та передано у заставу автомобіль марки Jeep, модель Wrangler, чорного кольору, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-номер) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

13.04.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до договору позики від 30.10.2018 та договору застави від 30.10.2018, згідно з якою було відстрочено виконання позичальниками зобов`язань до 30.07.2019 за вказаними договорами.

07.04.2023 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги (цесії) та договір про відступлення прав за договором застави, за умовами яких ОСОБА_5 відступила на користь ОСОБА_1 права вимоги за договором позики від 30.10.2018 та за договором застави від 30.10.2018.

22.01.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2 до договору позики від 30.10.2018 та договору застави від 30.10.2018, згідно з якою було відстрочено виконання позичальниками зобов`язань до 29.02.2024 за вказаними договорами.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.08.2023 ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Jeep, модель Wrangler, чорного кольору, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-номер) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, відсутні відомості про виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх зобов`язань в солідарному порядку щодо виконання умов вищевказаного договору позики та повернення суми позики у розмірі 47700 доларів США ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055ЦК України).

Відповідно до ст. 526,527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 1050ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог, та/або про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 1ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2ст. 592 ЦК Українизаставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: 1) у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; 2) у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави; 3) в інших випадках, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч. 2ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за спірним договором позики щодо своєчасного повернення суми позики, що призвело до виникнення у них перед позивачем заборгованості, яка обґрунтована позивачем та доведена відповідними доказами, а відповідачами на спростування цього жодних заперечень та доказів не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що слід в рахунок погашення заборгованості у розмірі 47700 доларів США звернути стягнення на предмет застави (забезпечувального обтяження), а саме спірний транспортний засіб.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує визнання позовних вимог відповідачами, яке приймається судом, оскільки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 302,80 грн з кожного та за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у сумі 605,60 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення позивачем.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не довів понесення вказаних витрат у зв`язку з розглядом справи та не надав належних доказів на підтвердження їх понесення (рахунки, квитанції сплати адвокату гонорару за виконані роботи тощо), що має наслідком відмову у задоволенні відшкодуванні вказаних витрат позивачу у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141-142, 206, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості у розмірі 47700 доларів США, що в еквіваленті станом на 29.07.2024 складає 1960374,60 грн за договором позики від 30.10.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки Jeep, модель Wrangler, чорного кольору, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-номер) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на автомобіль марки Jeep, модель Wrangler, чорного кольору, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-номер) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 302 (триста дві) грн 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. відповідно до квитанції від 01.08.2024 №СМ15-ТС5Т-ХЕЕС-Р51С.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення складене 07.10.2024.

Суддя О. Б. Кокошко