Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Чепки В.В.,

за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою,

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 13.01.2021 о 14 год. 35 хв. в м. Ужгород по вул. Загорська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ТОYОТА», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «RANAULT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка є відповідачем за цим позовом та особою, відповідальною за шкоду, заподіяну в результаті ДТП відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Такі обставини ДТП відображені у постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2021 у справі №308/1682/21, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності.

Зокрема, в результаті ДТП автомобіль «ТОYОТА», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження, а його власник ОСОБА_2 зазнав матеріальних збитків. На час вчинення ДТП транспортний засіб «RANAULT», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ, доступ до якої є вільним в мережі Інтернет. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі.

Зауважує, що транспортний засіб «TOYOTA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , на час ДТП був забезпечений полісом №.

У зв`язку з настанням вищевказаної події, власник автомобіля ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування.

Для встановлення розміру відшкодування у справі №73573 МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності TOB СОС Сервіс Україна, яким була визначена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу TOYOTA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (з урахуванням зносу) у розмірі 48102,88 грн. При цьому витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 1700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1032031 від 30.06.2021.

Вказує, що керуючись нормами п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент ДТП, та у межах страхової суми, що була чинною на день настання події, МТСБУ 02.04.2021 здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого в розмірі 40085,73 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1028882 від 02.04.2021 (за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу).

На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму витрат сплаченого відшкодування в розмірі 40085,73 грн., суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 1700,00 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача, адвокат Павліченко Т. С., подала до суду заяву про застосування строків позовної давності та заперечення на позов.

Вказує, що позивачем не наведено у клопотанні про поновлення строку звернення до суду жодних обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право у межах визначеного процесуального строку. Позивач, як на причину поновлення строку звернення до суду, посилається виключно на введення воєнного стану, втім не наводить будь-яких доводів про те, що пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з введенням воєнного стану. Зазначає, що під час опрацювання інтернет сайту «Судова влада», відповідачем встановлено, що МТСБУ (позивач) за період дії карантину та військового стану систематично, впродовж з 2022 року по сьогоднішній день, звертався до судів різних інстанцій, які, в тому числі, знаходяться на багато ближче до зони бойових дій, ніж Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. На підставі наведеного, просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з пропуском строків позовної давності.

Крім цього, у заперечення позовних вимог посилається на те, що позивачем до позовної заяви долучено документи, складені іноземною мовою без офіційного перекладу на українську мову. Просить виключити вказані документи з числа доказів та не брати їх до уваги.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності та на підставі наявних у справі доказів, доданих до позову, задовольнити позовні вимоги МТСБУ в повному обсязі, про що ухвалити відповідне рішення. При цьому позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача у судове засідання.

Представник відповідача, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, для участі у судовому засіданні не з`явилася.

За таких обставин суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 13.01.2021 о 14.35 год. в м. Ужгород по вул. Загорська, керуючи автомобілем марки «Рено», номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи поворот ліворуч на вул. Нікітіна, не надала перевагу в русі автомобілю марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2021 (справа №308/1682/21), що набрала законної сили, за вищевказані дії ОСОБА_1 було визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

В силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, судом встановлено, що в результаті зазначеної ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль марки «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 , що на момент ДТП належав ОСОБА_2 .

З наявної в матеріалах справи довідки щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування станом на 13.01.2021 встановлено, що на час вчинення ДТП автомобіль марки «Рено», номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

17.03.2021 власник автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування.

З довідки МСТБУ від 29.03.2024 вбачається, що транспортний засіб, який належить ОСОБА_3 , Toyota д. н. з. НОМЕР_3 , забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності 002/ терміном дії з 01.12.2020 по 05.11.2021. Зазначено, що сума претензії становить 40 085,73 грн.

Зі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу від 04.03.2024, наданого ТОВ СОС Сервіс Україна, вбачається, що вартість збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобуТойота Авенсіс 2.2і, реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 48 102 грн.

02.04.2021 позивач МТСБУ на підставі платіжної інструкції перерахував на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 40 085,73 грн у якості виплати у справі № 73573 згідно з наказом № 3.1/2066 від 01.04.2021.

30.06.2021 позивач МТСБУ на підставі платіжної інструкції перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ СОС Сервіс Україна 1700 грн оплати послуг аваркома (експерта) по справі №73573 згідно з рахунком № 2216 від 15.06.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За правилами ч. 2 п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 41.4 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Суд доходить висновку, що оскільки відповідач є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.01.2021, на момент його вчинення не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, то позивач має право на стягнення з відповідача в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування в загальному розмірі 40085,73 грн. та суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 1700,00 грн.

Представником відповідача заявлено про застосування позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.05.2022 року відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19 за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже останній день трьохрічного строку позовної давності звернення до суду в даній справі з урахуванням здійснення регресної виплати 02.04.2021 припадає на 02 квітня 2024 року, тобто в час коли Указом президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України вже було введено воєнний стан і згідно п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину та на строк дії воєнного стану.

Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу законів, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 року у справі № 920/724/21.

На момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (06.08.2024) про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою в Україні діяв правовий режим воєнного стану, тому відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача адвоката Павліченко Т. С. про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь МТСБУ суми витрат сплаченого відшкодування у розмірі 40085,73 грн. та суми витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 1700,00 грн. є підставними і підлягають до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 4, 5, 19, 27, 76-83, 141, 211, 247, 258-259, 264-265, 268, 289, 354 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 256-268, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму витрат сплаченого відшкодування у розмірі 40085 (сорок тисяч вісімдесят п`ять) гривень 73 копійки, суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: вул. Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18 грудня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.В. Чепка