Справа № 683/3026/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/3026/24 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року позивач звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області і просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 було побудоване у 1959 році ОСОБА_2 та є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_2 голова двору, його дружина ОСОБА_3 , а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частині. Однак, право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_2 , про що 29 грудня 1989 року на його ім`я видано свідоцтво про право власності на житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2 . До складу спадщини увійшла 1/2 частка домоволодіння, на яку ОСОБА_3 мала право як член колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Після його смерті спадщина відкрилась на ціле домоволодіння (1/2 частка, на яку він мав право як член колгоспного двору + 1/2 частка, на яку він мав право в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_3 ). Спадщину прийняв його син ОСОБА_4 , який оформив своє спадкове право на частину майна - грошові вклади.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті спадщина відкрилась на майно, в тому числі на ціле домоволодіння по АДРЕСА_1 . Спадщину прийняв його брат ОСОБА_1 , який оформив своє спадкове право на частину спадкового майна - недоотриману пенсію.

При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_2 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

В судове засідання представник позивача адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 1959 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

26 грудня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №5.

Згідно виписки з погосподарської книги с. Губча, наданої Губчанським старостинським округом Старокостянтинівської міської ради за №22-10/56 від 02 липня 2024 року, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою цього колгоспного двору був ОСОБА_2 , а членом колгоспного двору являлась його дружина ОСОБА_3 .

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині.

Отже, частка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членів майна колгоспного двору у спірному будинковолодінні становила по 1/2 частині.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька. так і з боку матері.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Губча Хмельницького району Хмельницької області померла ОСОБА_3 . Після її смерті спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_2 , проте не оформив своє спадкове право.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Після його смерті спадщина відкрилась на ціле домоволодіння (1/2 частка, на яку він мав право як член колгоспного двору + 1/2 частка, на яку він мав право в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_3 ). Спадщину прийняв його син ОСОБА_4 , за заявою якого Старокостянтинівською державною нотаріальною заведено спадкову справу №523/2005 до майна померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і видано 23 вересня 2005 року свідоцтво про право на спадщину за законом - на грошові вклади.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті спадщина відкрилась на майно, в тому числі на ціле домоволодіння по АДРЕСА_1 , на яке він мав право в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №175/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4

12 вересня 2024 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_4 недоотриману пенсію.

12 вересня 2024 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено позивачу ОСОБА_4 в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння через те, що зі змісту свідоцтва про право власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише ОСОБА_2 , який був головою цього двору.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом другої черги до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 брата ОСОБА_4 24, він прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а тому в порядку спадкування набув право власності на належне ОСОБА_4 будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К.Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 16 грудня 2024 року

Суддя