Справа № 559/3686/14-ц
Провадження № 4-с/559/3/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Окренець Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який відмовляється зняти арешт, накладений на належне їй нерухоме майно згідно постанови у виконавчому провадженні №48894985 від 12.10.2015. Зазначає, що у відділі примусового виконання рішень перебувало ВП №48894985 з виконання виконавчого листа Дубенського міськрайонного суду від 06.07.2015 у справі 559/3686/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3129827, 13 грн. кредитної заборгованості та 3654 грн. судових витрат. Згідно постанови про арешт майна боржника у ВП №.10.2015 відділом примусового виконання рішень ДВС у Рівненській області було накладено арешт на все її нерухоме майно. Пізніше, в межах виконання ВП №.10.2022 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що оскільки виконавчі листи були повернені без виконання, а виконавчі провадження знищені із завершенням трирічного терміну для їх зберігання, та оскільки відсутні майнові претензії з боку стягувача, то наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Представником Відділу примусового виконання рішень подано відзив на скаргу, згідно якого просять відмовити в задоволення скарги ОСОБА_1 . Зазначають, що 12.10.2022 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», копії даної постанови направлено боржнику та стягувачу, а виконавчий лист повернено до Дубенськогго міськрайонного суду Рівненської області. Згідно зі статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини. Враховуючи вимоги Закону та обставини справи, зокрема відсутність в матеріалах справи виконавчого провадження №48894985 документів, які у відповідності до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» зумовлювали б зняття арешту з майна на підставі постанови про арешт майна боржника від 12.10.2015, державний виконавець діє в межах та у спосіб визначений вищевказаним законом.

Ухвалою суду від 06.09.2024 скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про дату та час розгляду скарги. Згідно поданих заяв просять розглядати справу без їх участі.

Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.12.2014 у справі 559/3686/14-ц з ОСОБА_1 солідарно стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3129827, 13 грн. кредитної заборгованості та 3654 грн. судових витрат (справа 559/3686/14-ц, а.с.46-47).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом встановлено, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна та заборони на його відчуження, серія та номер 48894985, виданої 12.10.2015, номер запису про обтяження 11613126 (а.с.6).

13.05.2019 ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі 559/3686/14-ц було замінено сторону виконавчого провадженя з ТОВ ОТП "Факторинг Україна" на правонаступника ТОВ "Вердикт капітал" (справа 559/3686/14-ц (6/559/22/2019), а.с.28-29).

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що у відділі перебувало виконавче провадження №48894985 з виконання виконавчого листа Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.07.2015 у справі 559/3686/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 солідарно а користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - 3129827,13 грн. заборгованості за кредитним договором та витрат по сплаті судового збору. З метою забезпечення реального виконання рішення суду у ході виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем 12.10.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В межах виконання ВП №.10.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження». Зазначають, що станом на 21.08.2024 у відділ не надходило відомостей щодо оскарження постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, а також інформації щодо сплати боржником заборгованості у виконавчому провадження №48894985 (а.с.7).

Приватним виконавцем Рівненської області Папроцьким А.А. на підставі виконавчого документа від 06.07.2015 по справі №559/3686/14-ц 13.02.2023 відкрито виконавче провадження №71014529 про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ "Вердикт капітал" (право вимоги перейшло від ТОВ «ОТП Факторинг Україна») 3129827, 13 грн. кредитної заборгованості та 3654 грн. судових витрат. (справа 559/3686/14-ц, а.с.63).

16.11.2023 ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області замінено вибулого стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі 559/3686/14-ц на правонаступника "Дебт форс" (справа 559/3686/14-ц, а.с.101-103).

Дослідивши матеріали скарги суд робить висновок, що відсутні підстави для задоволення скарги.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, а згідно зі статтею 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою забезпечення реального виконання рішення суду у ході виконання виконавчого провадження №48894985 державним виконавцем 12.10.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Водночас, суд зазначає, що у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. До таких висновків прийшов Верховний Суд у Постанові від 13.07.2022 р. у справі справа № 2/0301/806/11.

В даній справі в межах виконавчого провадження №48894985 державним виконавцем 12.10.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.І статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Однак, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" не свідчить про закінчення виконавчого провадження, оскільки стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, а тому повернення виконавчого документа стягувачеві не передбачає застосування наслідків закінчення виконавчого провадження, встановлених ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до чинного законодавства повернення виконавчого документа стягувачу із зазначеної підстави не передбачає зняття арешту з майна а боржника.

Судом встановлено, що станом на 21.08.2024 у відділ не надходило відомостей щодо оскарження постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, а також інформації щодо сплати боржником заборгованості у виконавчому провадження №48894985.

Законодавством не встановлено строку чинності дії арешту нерухомого майна. Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у т.ч. від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) зняття арешту в порядку, передбаченомуст. 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

З наведеного випливає, що перелік випадків, коли арешт майна припиняється за постановою виконавця, є вичерпним і до нього не відносяться випадки зняття арешту, коли виконавче провадження, при здійсненні якого він застосований, знищено за спливом строку зберігання.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що у всіх інших, випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У справі що розглядається, судом встановлено, що приватним виконавцем Рівненської області Папроцьким А.А. на підставі виконавчого документа від 06.07.2015 по справі №559/3686/14-ц 13.02.2023 відкрито виконавче провадження №71014529 про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ "Вердикт капітал" (право вимоги перейшло від ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та який замінений на правонаступника ТОВ "Дебт форс" 3129827, 13 грн. кредитної заборгованості та 3654 грн. судових витрат. А отже, враховуючи, що боржником не подано належних доказів щодо добровільного виконання судового рішення у справі №559/3686/14-ц та відсутності заборгованості за таким зобов"язанням, наявності майнових претензій з боку стягувача, суд вважає, що наявні підстави для подальшого застосування такого арешту на майно боржника, втручання у право на мирне володіння майном було правомірним, адже було покликане на виконання рішення суду у межах та у спосіб, передбачений законодавством.

Скаржник доводи скарги не обгрунтовує, належних та допустимих доказів, які б свідчили про обов`язок вчинення такої дії, в скарзі не наведено, тому суд вважає, що державний виконавець діє в межах та у спосіб визначений вищевказаним законом.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення скарги.

Керуючись статями 3,12,13,77,81,258-261,451 ЦПК України, Законом України«Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

в задовленні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя О.Ю.Жуковська