Справа № 376/394/24
Головуючий у суді першої інстанції: Саломон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Саломон О.Б., у справі № 376/394/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус п`ятнадцятої Київської нотаріальної контори Козак Наталія Анатоліївна, про усунення перешкод у користуванні спадковим майном,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус п`ятнадцятої Київської нотаріальної контори Козак Н.А., про усунення перешкод у користуванні спадковим майном. Зазначала, що 21.10.2023 року вона отримала у державного нотаріуса п`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за № 10-847, на 75 % права власності на легковий автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя. При цьому 25 % спірного автомобіля належить відповідачці ОСОБА_2 , котра є донькою померлого ОСОБА_3 . Зазначала, що ОСОБА_2 одноосібно користується спірним транспортним засобом, що підтверджується також матеріалами кримінального провадження № 000069 від 30.03.2023 року, через що вона позбавлена можливості користуватись належними їй 75 % права власності на вказаний автомобіль. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила усунути їй перешкоди у користуванні спадковим майном, а саме 75 % права власності на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який належав померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судоверішення,яким позов задовольнити в повному обсязі, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користування спадковим майном, шляхом передачі їй в користування автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилкового зазначав про те, що спірний автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 . Вказує, що кримінальне провадження № 000069 від 30.03.2023, в рамках якого постановлено ухвалу про передання транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а тому відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України така ухвала припинила свою дію. Отже ОСОБА_2 не має жодного права тримати спірний автомобіль, а тим більше відчужувати його. Також вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нею при зверненні до суду заявлено вимогу про усунення перешкод користуванням 75 % права власності на спірний автомобіль, однак, не конкретизовано та не вказано в який саме спосіб вона просить усунути перешкоди у праві власності, оскільки на стадії судових дебатів вона зазначала, що через те, що вона має 75 % права власності на автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , то даний транспортний засіб має знаходитися саме за місцем її фактичного проживання і вона ним буде користуватися, бо зважаючи на її вік та стан здоров`я, їй важко пересуватися на громадському транспорті, винаймати водія з автомобілем, що зважаючи на її дохід є економічно не вигідно.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивачки, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Державний нотаріус п`ятнадцятої Київської нотаріальної контори Козак Н.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 110.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини вантажного автомобіля марки ГАЗ, модель 33021, 2000 року випуску, р.н.з. НОМЕР_3 , та 1/2 частини легкового автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», р.н.з. НОМЕР_1 , 1.9 TD, 2008 року випуску, сірого кольору.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 січня 2024 року державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Козак Н.А., ОСОБА_2 є власником 1/2 частки спадкового майна: легкового автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», р.н.з. НОМЕР_1 , 1.9 TD, 2008 року випуску, сірого кольору. При цьому, ОСОБА_1 є власником 1/2 частки вказаного спадкового майна, свідоцтво про право спадщину видано останній 11 грудня 2023 року (а.с. 73).

Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 самовільно перемістила транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , за своєю адресою, чим позбавила ОСОБА_1 можливості користуватись 75 % права власності на автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 просила усунути їй перешкоди у користуванні вказаним спадковим майном.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачкою не доведено в ході розгляду справи обставин вчинення відповідачем перешкод у здійсненні ОСОБА_4 75 % права спільної часткової власності на спірний автомобіль.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю.

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні власністю є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Умовами для задоволення вимог про усунення перешкод у користуванні власністю є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що відповідачка позбавила її можливості користуватись 75 % права власності на автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи наявність перешкод зі сторони відповідачки ОСОБА_2 у здійсненні ОСОБА_1 права спільної часткової власності на спірний транспортний засіб, остання посилається на те, що відповідачкою було без її згоди переміщено транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою свого місця проживання, при цьому на неодноразові заклики повернути автомобіль відповідачка не відреагувала.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було надано до суду належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 вказала, що також є спадкоємцем майна після померлого батька ОСОБА_3 , при цьому не чинить перешкод позивачці у користування спірним автомобілем. Зокрема зауважила, що ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року їй передано транспортний засіб з метою збереження, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Зазначене підтверджується копією ухвали Сквирського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року по справі № 376/1075/23 (провадження 1-кс/376/178/2023), у відповідності до резолютивної частини якої автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлено вимогу про усунення перешкод у користуванні 75 % права власності на автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , який належав померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Однак, позивачкою не конкретизовано та не вказано в який саме спосіб вона просить усунути перешкоди у праві власності, зокрема позивачка не просила передати їй свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля, тобто не вказує спосіб, в який мають бути поновлені її порушені права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)).

Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).

Доводи апеляційної скарги про те, що на стадії судових дебатів Владичук О.В. зазначала в який саме спосіб вона просить усунути перешкоди у користуванні спірним майном, є безпідставними, оскільки такий порядок зміни позовних вимог не передбачений положеннями ЦПК України.

Також позивачка, всупереч її доводам щодо наявних у неї 75 % права власності на спірний автомобіль, не надала до матеріалів справи будь-яких документів та доказів, на підтвердження права власності на вказану частину спірного рухомого майна.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Державний нотаріус п`ятнадцятої Київської нотаріальної контори Козак Н.А., про усунення перешкод у користуванні спадковим майном.

Колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржене, а тому, колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді