Справа № 342/1210/24
Провадження № 2/342/634/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/2 частки житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Баба позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцвом про смерть серія НОМЕР_2 . Після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належало померлій на праві приватної власності як голові домогосподарства, яке за суспільною групою відноситься до колгоспного двору. Згідно довідки Олієво-Королівського старостинського округу Городенківської міської ради за № 10/284 від 02.09.2024 відомо, що станом на 15.04.1991 в житловому будинкущо розташований за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова господарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син. Згідно довідки Олієво-Королівського старостинського округу Городенківської міської ради за № 10-285 від 02.08.2024 відомо, що на час смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - невістка; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - внучка; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 правнук. На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 , заповіт на все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б це майно не знаходилося на користь позивача не встигла скласти. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є спадкоємцем за законом, в серпні 2024 року звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2024 приватний нотаріус Коломийського РНО Яшан Р.Р., відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з причини неможливості визначити частку померлого в данному господарстві між членами бувшого колгоспного двору. З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її бабі ОСОБА_4 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

30 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 29 жовтня 2024 р. о 09.15 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Витребувано від приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р., належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Олієво-Королівка Коломийського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 . Після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належало померлій на праві приватної власності як голові домогосподарства, яке за суспільною групою відноситься до колгоспного двору. Згідно копії довідки Олієво-Королівського старостинського округу Городенківської міської ради за № 10/284 від 02.09.2024 відомо, що станом на 15.04.1991 в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова господарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син. Згідно копії довідки Олієво-Королівського старостинського округу Городенківської міської ради за № 10-285 від 02.08.2024 відомо, що на час смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - невістка; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - внучка; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 правнук. На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 заповіт на все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б це майно не знаходилося на його користь не встигла скласти. На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мати, голова господарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син. Тобто, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , належало право власності на 1/2 частку майна у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Таким чином, виходячи із аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу України, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , мали право на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як голові колгоспного двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка на випадок своєї смерті не склала заповіт на користь спадкоємців.

Ухвалою від 29 жовтня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/2 частки житлового будинку(справа №342/1210/24, провадження №2/342/699/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом(справа № 342/1210/24, провадження №2/342/634/2024), присвоєно об`єднаній справі № 342/1210/24, провадження №2/342/634/2024.

05 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/2 частки житлового будинку. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.15 год. 18.12.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

У судове засідання 18 грудня 2024 року учасники справи не з`явилися.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила судове засідання проводити у її відсутності та ухвалити судове рішення на її користь.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до суду надіслала заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на його користь.

Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 19 серпня 1988 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 року, в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташоване в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Дане домоволодіння зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 та записано в реєстрову книгу за № 145.

Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що належали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно знаходиться за поштовою адресою: АДРЕСА_2 ), що доводиться довідкою № 10-286 від 02.08.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належить: голові колгоспного двору ОСОБА_4 відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 19.08.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988 р., реєстровий № 145, що доводиться Інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 82384 від 11.11.2024, наданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 395960555 від 22.09.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні; власником земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0739), площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 .

Згідно записів у по господарській книзі № 5 (номер об`єкта погосподарського обліку 01-0351-1) Олієво-Королівського старостинського округу, за житловим будинком, що в АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, що доводиться довідкою № 10-284 від 02.08.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1980 році, господарські будівлі і споруди в 1980, 1990 та 1991 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП ОСОБА_8 на підставі договору № 01308/С від 04.09.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , станом на 04.09.2024 становить - 268 318 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Згідно ксерокопій погосподарських книг Олієво-Королівської сільської ради, наданих Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради, в домогосподарстві в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, що належало до суспільної групи - "колгоспники", проживали:

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова сім`ї, місце роботи колгосп ім. Калініна, колгоспниця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова сім`ї, місце роботи колгосп ім. Калініна, колгоспниця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності" передбачено, що Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Станом на 15.04.1991 у житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , за місцем проживання були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова сім`ї, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, що доводиться довідкою № 10-284 від 02.09.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві спільної власності належав по 1/2 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 16 січня 2008 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все належне їй майно, яке належить їй і буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право (житловий будинок, господарські будівлі, присадибну земельну ділянку, державний акт на право на земельну частку (пай), майновий пай, заощаджувальні книжки) заповіла своєму сину ОСОБА_2 , 1957 р.н. Заповіт посвідчений секретарем Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 23. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 44605976, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №77354158 від 17.06.2024.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 87 років в с. Олієво-Королівка Коломийського району Івано-Франківської області, про що 30 грудня 2023 року складено відповідний актовий запис № 641, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 30 грудня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за місцем проживання у АДРЕСА_1 . На день її смерті разом з нею за місцем проживання були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внучка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , правнук, що доводиться довідкою № 10-285 від 02.08.2024, виданою Олієво-Королівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 05 серпня 1968 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_9 були подружжям, актовий запис про шлюб № 1 від 27.02.1958, що доводиться копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 1, сформованого 07.08.2024.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть (повторно) серія НОМЕР_1 , виданого 07 серпня 2024 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , 1933 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , про що 13 серпня 1968 року складено відповідний актовий запис № 5.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом).

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України).

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р., на виконання ухвали суду, надав належним чином завірену копію спадкової справи № 132/2024 (Номер у Спадковому реєстрі №72589009), заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви спадкоємця за законом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2024. В даній спадковій справі міститься заява ОСОБА_2 про відмову від належної частки спадкового майна по заповіту та від належної частки по закону на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , внуки померлої, від 17 червня 2024 року, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 є внукою ОСОБА_4 , доводиться копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 05 серпня 1968 року, свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 10 жовтня 1996 року, свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого 14 серпня 2019 року.

Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 - її син ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом) відмовився від прийняття спадщини на користь своєї дочки (внуки померлої), спадкоємця п`ятої черги за законом - ОСОБА_1 (позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом); інші спадкоємці відсутні.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок видано на ім`я ОСОБА_4 , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити частку в житловому будинку, документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку документи, відсутні, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.09.2024 за № 338/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/2 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла спадкоємець п`ятої черги за законом - ОСОБА_1 .

Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частка у майні колгоспного двору належить ОСОБА_2 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє його права на належну йому частку у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , успадковану нею в порядку спадкування за законом після смертібаби - ОСОБА_4 . В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала йому як колишньому члену колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1273-1274, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ;

-відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ;

-відповідачГороденківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м.Городенка Івано-Франківської області, .

Судове рішення складено 18.12.2024.

Суддя: Федів Л. М.