Справа № 368/264/24
Рішення

Іменем України

"30" жовтня 2024 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

19.02.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Вищевказані позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовувала в мотивувальній частині її позовної заяви наступними обставинами та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишилося вищевказане нерухоме майно, яке може бути успадковане його спадкоємцями.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється зо заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За життя ОСОБА_3 заповіту на належне йому майно складено не було.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є дружиною померлого ОСОБА_3 та спадкоємицею його майна за законом першої черги.

Крім Позивача, зі спадкоємців ОСОБА_3 залишилася його дочка ОСОБА_2 (далі - Відповідач). Крім Позивача і Відповідача, інших спадкоємців першої черги до майна померлого ОСОБА_3 не залишилося.

Для прийняття спадщини свого чоловіка ОСОБА_3 , Позивач у встановленому законом порядку звернулася до Кагарлицької державної нотаріальної контори.

Листом від 29.01.2024 року №50/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу, що свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 видати неможливо, оскільки у Позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. При цьому нотаріус роз`яснила, що у випадку відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно з довідкою з КП КОР «Київське обласне БТ1» від 19.01.2024 року № БЦ-145, станом на 01.01.2013 року реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася.

Отже, у Позивача відсутні документи, які б підтверджували право померлого ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщйну видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальний конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі № 597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання її права.

Відповідно до ч. 1 ст. Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пунктом 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для дероісавної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оскільки документи, що підтверджували б право померлого ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутні та державна реєстрацію права власності на зазначене майно в установленому законом порядку не проводилася, то наявні усі підстави для захисту спадкових прав Позивача шляхом задоволення даного позову.

Таким чином, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на зазначене нерухоме майно в судовому порядку.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1.2 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову тау фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Необхідно зазначити, що станом на день звернення до суду з цим позовом оцінка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася та точна вартість зазначеного майна на даний час не відома.

У зв`язку з викладеним, за звернення до суду з цим позовом Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Враховуючи вищевказане та керуючись 392 Цивільного кодексу України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка просила суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

19.02.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/264/24, провадження № 2/368/392/2.

12.04.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 03.05.2024 року.

03.05.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , наступного змісту:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишилося вищевказане нерухоме майно, яке може бути успадковане його спадкоємцями.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1261 Цивільного кодексу України. V першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець з заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незапежн від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майні надувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право не спадщину на нерухоме майно.

За життя ОСОБА_3 заповіту на належне йому майно складено не було.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є дружиною померлого ОСОБА_3 та спадкоємицею його майна за законом першої черги.

Крім Позивача, зі спадкоємців ОСОБА_3 залишилася його дочка ОСОБА_2 (далі - Відповідач). Крім Позивача і Відповідача, інших спадкоємців першої черги до майна померлого ОСОБА_3 не залишилося.

Для прийняття спадщини свого чоловіка ОСОБА_3 , Позивач у встановленому законом порядку звернулася до Кагарлицької державної нотаріальної контори.

Листом від 29.01.2024 року №50/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу, що свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 видати неможливо, оскільки у Позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. При цьому нотаріус роз`яснила, що у випадку відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно з довідкою з КП КОР «Київське обласне БТІ» від 19.01.2024 року №БЦ-145, станом на 01.01.2013 року реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася.

Отже, у Позивача відсутні документи, які б підтверджували право померлого ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання її права.

Відповідно до ч. 1 ст. Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом Захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пунктом 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оскільки документи, що підтверджували б право померлого ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутні та державна реєстрацію права власності на зазначене майно в установленому законом порядку не проводилася, то наявні усі підстави для захисту спадкових прав Позивача шляхом задоволення даного позову.

Таким чином, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на зазначене нерухоме майно в судовому порядку.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Необхідно зазначити, що станом на день звернення до суду з цим позовом оцінка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася та точна вартість зазначеного майна на даний час не відома.

У зв`язку з викладеним, за звернення до суду з цим позовом Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Враховуючи вищевказане та керуючись 392 Цивільного кодексу України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

03.05.2024 року проведення підготовчого судоозасідання ідкладен на 17 год. 00 хв. 28.05.2024 рокув звязку з неявкою відповідачки ОСОБА_2 та подачею уточненої позовної заяви, та витребуванням спадкової справи померлог ОСОБА_3

24.06.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла копія спадкової справи після померлого спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_3 , - справа № 48/2023від 28.05.2024 року.

28.05.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 09.07.2024 року в зв`язку з неявкою сторін по сраві.

09.07.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 20.09.2024 року в зв`язку з відсутністю енергопостачання приміщення Кагарлицького районного суду Київської області, призначено наступне підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 20.09.2024 року.

В підготовче судове засідання, ячке відбулося 20.09.2024 року, - позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча повідомлена судом належним ичном про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить сд слухати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 20.09.2024 року, відповідачка ОСОБА_5 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідачка не надіслала на адресу Кагарлицького районного суду Київської області відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резуолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідачка не надіслала на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у її відсутність, а тому неявку відповідачки ОСОБА_5 в підготовче судове засідання, яке відбулося 20.09.2024 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

20.09.2024 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання (без участі позивачки та відповідачки), по результатах проведення якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати) ухвалу, на підставі якої закрито підготовче судове провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 год. 00 хв. 30.10.2024 року.

В судове засідання, ячке відбулося 30.11.2024 року, - позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча повідомлена судом належним ичном про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить сд слухати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання, яке відбулося 20.09.2024 року, відповідачка ОСОБА_5 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідачка не надіслала на адресу Кагарлицького районного суду Київської області відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резуолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідачка не надіслала на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у її відсутність, а тому неявку відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання, яке відбулося 20.09.2024 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання, - слухання справи по суті поданої уточненої позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині утоненої позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред явлені одночасно щодо декількох об 'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно, враховуючи ту обставину, що предметом спору є нерухоме майно (домоволодіння), яке розміщене на території АДРЕСА_1 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, - підсудність за місцем розташування нерухомого майна.

Сторони по справі:

- позивачкою по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка село Горохове Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 22 грудня 2011 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ).

- відповідачкою по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України, ID картка № НОМЕР_3 , виданий 30.10.2017 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до ни норм матеріального та процесуального права:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишилося вищевказане нерухоме майно, яке може бути успадковане його спадкоємцями.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець з заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незапежн від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно надувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право не спадщину на нерухоме майно.

За життя спадкодавцем, - ОСОБА_3 , - заповіту на належне йому майно складено не було.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є дружиною померлого ОСОБА_3 та спадкоємицею його майна за законом першої черги.

Крім Позивача, зі спадкоємців ОСОБА_3 залишилася його дочка ОСОБА_2 (далі - Відповідач).

Крім Позивача і Відповідача, інших спадкоємців першої черги до майна померлого ОСОБА_3 , - не залишилося.

Для прийняття спадщини свого чоловіка ОСОБА_3 , Позивач у встановленому законом порядку звернулася до Кагарлицької державної нотаріальної контори.

Листом від 29.01.2024 року №50/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу, що свідоцтво про право на спадщину за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 видати неможливо, оскільки у Позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. При цьому нотаріус роз`яснила, що у випадку відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок необхідно звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно з довідкою з КП КОР «Київське обласне БТІ» від 19.01.2024 року №БЦ-145, станом на 01.01.2013 року реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , - не проводилася.

Отже, у Позивача відсутні документи, які б підтверджували право померлого ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду із даним позовом, - про визнання за нею (позивачкою) права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , - в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Згідно ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, - спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання її права.

Згідно ч. 1 ст. Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом Захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно п. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Оскільки документи, що підтверджували б право померлого ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутні та державна реєстрацію права власності на зазначене майно в установленому законом порядку не проводилася, - то наявні усі підстави для захисту спадкових прав Позивача шляхом задоволення даного позову.

Таким чином, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та відсутні будь-які інші способи для реалізації її спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на зазначене нерухоме майно в судовому порядку, - шляхом винесення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261-1262, 1266 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259263 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою село Горохове Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 22 грудня 2011 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ), в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця село Бендюгівка Кагарлицького району Київської області, громадянина України, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане 08 червня 2023 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , (технічний паспорт від 12 січня 2024 року на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:2262 6035 8948 6257).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.