Справа № 509/2390/23
17 грудня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Гандзій Д.М.
при секретарі Задеряка Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь заяву представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Шараг О.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки та визнання права власності,-
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.11.2024 р. - позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки та визнання права власності задоволений ; виділено у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :02:007:0110, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , припинивши на неї право спільної часткової власності, а саме : у власність ОСОБА_2 виділити земельну ділянку, площею 0,0500 га, позначеної на графічній схемі поділу землі під № 1 : від т. 1 до т. 2 відрізок, довжиною 12,5 м. ; від т. 2 до т. 3 відрізок, довжиною 40,01 м. ; від т. 3 до т. 4 відрізок, довжиною 12,5 м. ; від т. 4 до т. 1 відрізок, довжиною 40,01 м. (площа надлишку земельної ділянки становить 0,0011 га, недоїмки 0,0034 га); у власність ОСОБА_1 виділити земельну ділянку, площею 0,0500 га, позначеної на схемі поділу землі під № 2 : від т. 1 до т. 4 відрізок, довжиною 40,01 м. ; від т. 4 до т. 5 відрізок, довжиною 12,5 м. ; від т. 5 до т. 6 відрізок, довжиною 40,01 м. ; від т. 6 до т. 1 відрізок, довжиною 12,5 м. (площа надлишку земельної ділянки становить 0,0019 га, недоїмки 0,0022 га) ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5030,23 грн. та вартість проведення судової земельно-технічної експертизи 20074,32 грн.

Так, під час проведення судових дебатів в судовому засіданні 19.11.2024 р., представницею позивачки ОСОБА_1 за ордером адвокатом Шараг О.В. було зроблено заяву про вирішення питання судових витрат на правову допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог, з урахуванням того, що сторона позивачки з об`єктивних причин не могла попередньо знати яку кількість судових засідань буде проведено, який обсяг правничої допомоги необхідно буде надати ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи та яким буде остаточний розмір судових витрат які вона понесе у зв`язку з розглядом справи та її представниця.

28.11.2024 р. представниця позивачки ОСОБА_1 адвокат Шараг О.В. звернулася до суду з письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правову допомогу, надавши до неї документальні докази на підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу в загальній сумі 50400 грн. (а.с. 169-213).

09.12.2024 р. від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Боднарука М.М. до суду надійшло клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому він посилаючись на необґрунтованість значно завищеної і непропорційної суми витрат на послуги адвоката у вказаній нескладній справі, просив суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 100 грн.

Позивачка та її представниця у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, надіславши на електронну адресу суду заяву про підтримання своїх вимоги щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу та проведення судового засідання без їхньої участі.

Відповідачка та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, надіславши на електронну адресу (скриньку) суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с. 217-222).

Згідно ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правову допомогу з доданими до неї документальними доказами, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат - покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

За приписами ст.ст. 19,30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб?єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз?яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Суд наголошує, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)), та зазначила, що не є обов?язковими для суду зобов?язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» («Iatridis v. Greece», заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов?язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов?язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові.

Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов?язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов?язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» («Pakdemirli v. Turkey», заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов?язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Суд зобов?язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та співмірною зі складністю справи.

Суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним із основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо - є неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 в даній цивільній справі здійснювала адвокат Шараг О.В. згідно адвокатського ордеру серії ВН № 1243735 від 28.04.2023 р. виданого АБ «Нан», договору про надання правової допомоги № 149/19 від 29.07.2022 р., укладеного між ОСОБА_1 та АБ «Нан» (а.с. 11,178-181).

Крім цього, між вказаними сторонами було укладені додатки № 1 та № 2 від 29.07.2022 р. до договору про надання правової допомоги № 149/19 від 29.07.2022 р., в яких обумовлені перелік адвокатських послуг (усні та письмові консультації, підготовка та подача заяв, адвокатських запитів, звернень з питань земельних та спадкових відносин, аналіз документів клієнта, підготовка і подача позову, процесуальних документів, тощо), а також, узгоджена сторонами оплата послуг адвоката у фіксованій сумі 1800 грн. в місяць, яка здійснюється з 1 п 10 число місяця за поточний місяць, в якому надаються послуги на підставі рахунку на розрахунковий рахунок АБ та додані 28 платіжних інструкцій по 1800 грн. кожна на загальну суму 50400 грн. (а.с. 182-211).

В питанні критеріїв, суд звертає увагу на висновки ВП ВС у справі № 755/9215/15-ц, в яких суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги висновки Об?єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 в яких, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду у справах : № 922/3436/20, 910/7586/19, 910/16803/19.

Інформація, яка міститься в акті приймання правової (правничої) допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу щодо кожного з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу - суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат.

Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23.06.2022. р. у справі № 607/4341/20, № 521/3869/22 від 19.08.2024 р.).

Суд звертає увагу на те, що до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу адвокатом Шараг О.В. не надано Акт виконаних робіт з(дачі-прийняття наданих послуг), а додаток № 1 до договору про надання правової допомоги з найменуванням адвокатських послуг - не може вважатись детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з огляду на те, що в ньому відсутній детальний опис витраченого адвокатом часу по кожному з видів адвокатських послуг (робіт), необхідних для надання правничої допомоги саме в даній цивільній справі про припинення режиму спільної часткової власності та поділ в натурі земельної ділянки, за виключенням виду послуг у виді стягнення грошових коштів в порядку в порядку спадкування, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, про що було вказано вище у Постановах ВП ВС.

Отже в даному випадку суд позбавлений можливості встановити об?єктивний (реальний) розмір витрат на правову допомогу саме в даній цивільній справі та відокремити витрати по даній справі від витрат щодо спадкових відносин та стягнення коштів, які не відносяться до даного спору, враховуючи, що представництво адвоката Шараг О.В. в апеляційній інстанції по даній справі не здійснювалось.

Обґрунтовуючи відповідність критерію співмірності та розумності вартості послуг з надання правової допомоги, суд звертає увагу на той факт, що в даній цивільній справі по суті (після закриття підготовчого засідання 04.07.2024 р.) було проведено 2 судових засідання, в останньому з яких ухвалено рішення, яких приймала участь представниця позивачки адвокат Шараг О.В.

Отже, беручи до уваги кількість судових засідань (2 підготовчих + 2 засідання по суті) за участю представниці позивачки адвоката Шараг О.В., невелику складність справи та обсяг наданих адвокатом Шараг О.В. послуг по даній цивільній справі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 81,133,134,137,141,264,270,352,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

1.Заяву представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Шараг О.В. про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на правову допомогу задовольнити частково ;

2.Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 509/2390/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини земельної ділянки та визнання права власності в частині розподілу судових витрат ;

3.Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. ;

4.В задоволенні решти заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17.12.2024 року.

Суддя Гандзій Д.М.