РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/2516/24

Провадження № 22-ц/4815/1161/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

відповідач-позивач: ОСОБА_1

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року, ухваленого в складі судді Гордійчук І.О., повний текст судового рішення складено 23.07.2024, у справі № 569/2516/24

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ТОВ "Рівнетеплоенерго" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позов обґрунтований тим, що товариство здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). Зазначений будинок обладнаний вузлом обліку (тепловим лічильником) з 30.10.2009 згідно показів якого проводиться нарахування за отриману теплову енергію, споживачі в будинку оплачують за фактично отримані послуги відповідно до кількості використаних Гкал, що передаються до ТОВ «Рівнетеплоенерго» уповноваженою особою. Вказує, що на підставі акту від 09.09.2010 по особовому рахунку № НОМЕР_2 послуга гарячого водопостачання була тимчасово призупинена. Однак при звірці документів в лютому 2022 року було виявлено, що відповідачем не було надано документів про відключення від послуг, або встановлення лічильника гарячого водопостачання. По особовому рахунку не зареєстрований лічильник гарячої води. Відповідно в лютому 2022 року товариство відновило нарахування за послуги ГВП.

В результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на 01.01.2024, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, у відповідача виникла заборгованість в сумі 24516,09 грн за період з 01.04.2021 по 31.12.2023.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 24516,09 грн та судовий збір.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про захист прав споживача.

Позов обґрунтований тим, що сума виставлена ТзОВ «Рівнетеплоенерго» до сплати не відповідає якості наданих послуг, їх фактичному споживанню та достовірному нарахуванню. ОСОБА_1 зверталася до ТзОВ «Рівнетеплоенерго», для надання повної та математично обґрунтованої інформації щодо нарахувань з наданням підтверджуючих документів, однак, в повному обсязі інформації не отримувала. Вказує, що у її квартирі опломбований вентиль гарячого водопостачання, відповідно вона не є споживачем послуг гарячого водопостачання, тому нарахування здійснюється безпідставно. Також у квартирі встановлений лічильник гарячої води, який необхідно було повірити, однак повірку лічильника товариство зобов`язало зробити її як споживача.

Просила суд зобов`язати товариство провести повірку лічильника гарячої води, зобов`язати товариство списати з особового рахунку № НОМЕР_1 неправомірно нараховану суму в розмірі 9658,54 грн., зобов`язати товариство надати щомісячно, математично розраховану суму, виставленого боргу в загальній сумі 63416,77 грн за надані послуги та надати помісячний математичний розрахунок порядку формування ціни послуг «абонентська плата» встановлену ТОВ «Рівнетеплоенерго» за теплопостачання та постачання гарячої води.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 24516 (двадцять чотири тисячі п"ятсот шістнадцять) грн. 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» про захист прав споживача - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач-позивач, подала апеляційну скаргу, в якій, посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у первісному позові та задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що вказані суми в оборотній відомості не підтверджені розрахунками згідно яких можна було би перевірити правильність визначених до оплат нарахувань. Товариство вказує на наявність будинкового лічильника тепла, але не вказує показників цього лічильника, ким саме ці показники знімалися та які показники застосовувалися у виставлених сумах для оплати послуг з теплопостачання. Відсутній розрахунок визначення кількості теплової енергії на обігрів місць загального користування та не зазначено Методики за якою ці об`єми тепла визначалися. Звертає увагу на те, що товариством не було надано ліцензії на виконання господарської діяльності з теплопостачання , що передбачено ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Крім того, вважає, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні зустрічного позову щодо списання неправомірно нарахованої плати за гаряче водопостачання та повірки лічильника гарячого водопостачання. Судом не було застосовано Закон України «Про метрологію» який діяв у 2010 році.

Зазначає, що судом взагалі не розглядалися вимоги щодо надання помісячно математичного розрахунку суми боргу у розмірі 63436,45 грн, вимоги надати помісячний математичний розрахунок порядку формування ціни послуги «абонентська плата» встановлену товариством за теплопостачання та постачання гарячої води та вимоги про стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач-відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (даліЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.

Установлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

За вищевказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.11.2021, по справі №569/9846/21 з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на суму 43179,13 грн., що утворилася станом на 01.04.2021.

Відповідно до витягу інформації по адресній картці ЦНАП та довідки ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області, ОСОБА_1 , (відбулася зміна прізвища на ОСОБА_3 ) зареєстрована в АДРЕСА_1 .

У результаті невиконання відповідачем зобов`язань по своєчасній оплаті наданих послуг за період з 01.04.2021 по 31.12.2023 року утворилася заборгованість в розмірі 24516,09 грн, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Ст. 5 цього ж Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідност.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Згідно ст.ст. 7, 9 цього ж Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє споживача обов`язку щодо оплати наданих їм послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц.

28 вересня 2021 року на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго» опублікований типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії.

Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті відповідача співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з ТОВ «Рівнетеплоенерго», індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, що є публічним договором приєднання, відповідно до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача оплачувати послуги за постачання гарячої води також передбачений також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За п.п. 11, 14 вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

За нормами ст.11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором. Споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, (в редакції чинній на момент проведення робіт з відключення від ЦО відповідачем) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено».

Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76, частиною першою статті 77, частиною другою статті 78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Убачається, що з квітня 2021 року ОСОБА_1 як власнику квартири АДРЕСА_3 , позивачем надавалися послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Будь яких оплат за надані послуги за спірний період відповідач не здійснювала.

Відповідних заяв підприємству з приводу не отримання таких послуг чи отримання таких послуг неналежної якості для здійснення перерахунків ОСОБА_1 не подавала.

Крім того, належних та достатніх доказів на спростування отримання зазначених житлово-комунальних послуг та розрахунку заборгованості відповідач суду також не надала.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо обов`язку повірки лічильника гарячого водопостачання товариством з таких підстав.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором (підпункту 5 пункту 4 статті 17 Закону України «Про метеорологію та метеорологічну діяльність» від 5.06.2014 № 1314-VII (далі - Закон № 1314-VII).

Убачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 розподільних приладів обліку гарячої води не зареєстровано, тому прилад обліку гарячої води, що вставлено у квартирі ОСОБА_4 рахується таким, що не знаходиться на абонентському обліку ТОВ «Рівнетеплоенерго», оскільки акт первинної прийомки лічильника гарячої води не складався.

Дана обставина потягла за собою зобов`язання здійснювати розрахунки з таким споживачем як із споживачем приміщення якого не оснащене вузлом розподільного обліку (абз.2 частини четвертої статті 11 Закону № 2119-VIII та формули 40 Методики розподілу між споживачами обсягів споживання у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315).

З огляду на зазначені обставини, позивачем з квітня 2021 року здійснено нарахування плати за гаряче водопостачання виходячи як із споживачем приміщення якого не оснащене вузлом розподільного обліку (абз. 2 частини четвертої статті 11 Закону № 2119-VIII), а також пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами (п. 4 частини третьої статті 10 Закону № 2119-VIII, формули 40 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315).

Доводи ОСОБА_1 що вона не є споживачем послуг гарячого водопостачання, оскільки у її квартирі опломбований вентиль гарячого водопостачання, а тому нарахування здійснюється безпідставно апеляційний суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які б засвідчували факт правомірного відключення її квартири від мережі гарячого водопостачання з дотриманням чинного законодавства.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що відповідач-позивач на її письмові звернення від 15.12.2021. 20.12.2023 та 01.02.2024 року не надав їй необхідну інформацію чим порушив її право як споживача не знайшло свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи містяться відповіді на вказані звернення, а відтак судом не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності ТОВ.

За таких обставин відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх безпідставність.

Крім того, апеляційним судом не встановлено процесуальних порушень при ухвалені судом першої інстанції ухвали від 26.06.2024 року про прийняття до розгляду заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження і зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та до тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19.12.2024 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.