Провадження № 2/161/3403/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Дручок О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу №161/11241/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2024 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. У позові ОСОБА_1 просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» 170 274,23 грн., з яких: 156 800,00 грн. страхове відшкодування, 11 027,40 грн. пеня, 1 192,43 грн. річні проценти, 1 254,40 інфляційні втрати; стягнути з ОСОБА_2 120 882,68 грн. матеріальної (майнової) шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

22 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог та клопотання про повернення частини судового збору, в якій позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» 13 474,23 грн., з яких: 11 027,40 грн. пеня, 1 192,43 грн. річні проценти, 1 254,40 грн. інфляційні втрати; стягнути з ОСОБА_2 120 882,68 грн. матеріальної (майнової) шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 судові витрати та повернути ОСОБА_1 1 567,87 грн. судового збору.

Дана заява обґрунтована тим, що після звернення до суду з позовом Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» частково виконало свої грошові зобов`язання оплатило вартість страхового відшкодування здійснивши зарахування на реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 156 800,00 грн. А тому необхідність розгляду вимоги про стягнення зі страхової компанії 156 800,00 грн. матеріальної шкоди відпала.

05 листопада 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення зі страхової компанії 11 027,40 грн. пені, 1 192,43 грн. процентів річних, 1 254,40 грн. інфляційних втрат, щодо сплати витрат на правничу допомогу представник позивача заперечив та просив їх зменшити до 1 000,00 грн. Крім того, просив розгляд справи проводити у відсутності представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо».

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, водночас, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, отримав копію позовної заяви, однак не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати у їх відсутності.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч-ного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2023 року о 12:35 год. по вул. Рівненській, 22 у м. Луцьку мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності та транспортного засобу Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення не надав перевагу транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП, відповідач допустив зіткнення з належним ОСОБА_1 транспортним засобом, обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Постановою від 11.01.2024 року по справі №161/22063/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 21-22).

Згідно відповіді №УФ-67405 від 24.05.2024 року та витягу з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 24.05.2024 року, транспортний засіб Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 належав на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» (а.с. 23, 25-26).

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів автомобіля Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (поліс ЕР-213154573), що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайту МТСБУ за результатами пошуку в графі «перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» (а.с. 27).

13.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 28-29, 30).

За результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та огляду колісного транспортного засобу було визначено, що вартість майнового збитку, завданого автомобілю Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 складає 277 682,68 грн. (а.с. 33-46).

25.04.2024 року позивачу надійшов лист від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» №890 у якому підтверджено, що розмір матеріального збитку, завданого належному ОСОБА_1 транспортному засобу складає 277 682,68 грн. та повідомлено, що згідно полісу ЕР-213154573 розмір страхової суми (ліміт відповідальності) страхувальника складає 160 000,00 грн., сума страхового відшкодування (з врахуванням франшизи 3 200,00 грн.) становить 156 800,00 грн. (а.с. 61).

У процесі розгляду справи Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» виконало свої грошові зобов`язання оплатило вартість страхового відшкодування здійснивши зарахування на реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 у розмірі 156 800,00 грн. Дана обставина не заперечується позивачем та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо».

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України. Адже ч. 1 даної норми визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо пов`язані з відновленням порушеного права. Тобто без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення особою свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон №1961), власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону №1961 страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону №1961).

Згідно зі ст. 28 Закону №1961, шкода, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана, зокрема, із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону №1961, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону №1961, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, заява про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними додатками (згідно п. 35.2 ст. 35 Закону №1961) була направлена ОСОБА_1 та отримана Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» 13.12.2023 року.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону №1961, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Нормою п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його … ; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про від-мову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Отже, відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в порядку, встановленому вказаним вище законом підтвердило факт одержання поданих ОСОБА_1 документів та прийняло рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 156 800,00 грн. За таких умов, виплата страхового відшкодування мала б відбутися не пізніше 12.03.2024 року (до закінчення 90-денного строку від дня по-дання/отримання зави про страхове відшкодування).

У вказаний строк виплата страхового відшкодування не відбулася. Сума страхового відшкодування фактично була перерахована на реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 після його звернення до суду. У зв`язку з цим позивач подав заяву про зменшення позовних вимог.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява позивача про зменшення позовних вимог подана в порядку та строки, визначені ЦПК України, а відтак підстав для відмови в її задоволенні суд не вбачає. Разом із тим, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» допустило порушення строку виплати страхового відшкодування.

Згідно п. 36.5. Закону №1961, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір про-центів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновки Верховного Суду України, сформульований у постанові від 01.06.2016 у справі № 6-927цс16, Верховного Суду, викладені в постанові від 19.06.2019 у справі №2-438/12).

Отже вимога про стягнення зі страхової компанії 11 027,40 грн. пені, 1 192,43 грн. процентів річних, 1 254,40 грн. інфляційних втрат є підставною та підлягає до задоволення. У відзиві на позовну заяву Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» визнало вказані позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цитованою вище ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Хоча, транспортний засіб Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП та наразі належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», шкода фактично була завдана ОСОБА_2 , який в момент вчинення ДТП керував транспортним засобом.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного право-порушення протиправної поведінки; збитків/витрат, які особа здійснила/має здійснити для відновлення права (при цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини особи. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Наявність складу цивільного правопорушення на думку суду є доведеною, адже протиправність поведінки та вина ОСОБА_2 у спричиненні ДТП підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2024 року по справі №161/22063/23 (яка набрала законної сили 23.01.2024 року), в результаті ДТП ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода, що є наслідком протиправної поведінки ОСОБА_3 .

Викладене свідчить про підставність заявлених до ОСОБА_2 вимог.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В постанові від 15.10.2020 по справі №755/7666/19 Верховний Суд вказав, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити потерпілому у ДТП різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 16.02.2022 по справі №709/370/20, від 22.04.2021 по справі №759/7787/18, від 22.04.2020 по справі №756/2632/17, Верховним Судом України в постанові від 02.12.2015 по справі №6-691цс15.

В постановах Верховного Суду від 26.05.2021 по справі №607/17348/20, від 23.10.2019 у справі №463/2473/15-ц, від 30.10.2019 у справі №522/22726/15-ц, від 18.03.2021 у справі №461/2321/20 зазначено, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже різниця у розмірі шкоди та страховою виплатою в розмірі 120 882,68 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 , як винуватця ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода поля-гає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою що-до неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фі-зичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не-майнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страж-дань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страж-дань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Проаналізувавши повідомлені стороною позивача відомості суд вважає доведеним, що діянням ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду, яка могла виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, необхідності докладання зусиль для поновлення своїх порушених прав. Також суд враховує поведінку ОСОБА_2 , який попри визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не вчинив жодних дій аби знизити негативні наслідки спричиненої ДТП.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн., що буде справедливою сатисфакцією позивачу у зв`язку із зміною звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, необхідності докладання зусиль для поновлення своїх порушених прав.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, сума судового збору, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви складає 1 567,87 грн.

Виходячи з розміру заявлених позовних вимог до кожного з відповідачів та обсягу задоволених позовних вимог, розподіл понесених позивачем витрат на оплату судового збору слід розподілити наступним чином: із ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 4 438,61 грн. з яких: 3 028,00 грн. витрати на оплату судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди та 1 410,61 грн. витрати на оплату судового за вимогу про відшкодування майнової шкоди завданої ДТП (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та про повернення частини від сплаченого судового збору); із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь позивача слід стягнути 157,26 грн. витрати на оплату судового збору за вимогу про відшкодування майнової шкоди завданої ДТП (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та про повернення частини від сплаченого судового збору).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать ви-трати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на оплату судового збору позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги та здійснення представництва б/н від 24.05.2024 року, у якому передбачено, що розмір гонорару (винагороди) адвоката є фіксованим та складає 20 000,00 грн., рахунку №1 від 24.05.2024 року на суму 10 500,00 грн., виписки з банківського рахунку ОСОБА_4 за 24.05.2024 року, рахунку №2 від 13.06.2024 року на суму 10 000,00 грн., виписки з банківського рахунку ОСОБА_4 за 13.06.2024 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2024 року (а.с. 62-70).

У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» про-ти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу

Верховним Судом у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №922/3812/19 вказано про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших дока-зів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Виходячи зі складності справи та обсягу наданої представником позивача правничої допомоги, суд приходить до висновку про стягнення таких витрат із відповідачів на користь позивача по 7 000,00 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 261, 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 13 474 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 23 коп., з яких: 11 027,40 грн. пеня, 1 192,43 грн. процентів річних, 1 254,40 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 120 882 (сто двадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 68 коп. матеріальної (майнової) шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 157 (сто п`ятдесят сім) грн. 26 коп. судового збору та 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 438 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 61 коп. судового збору та 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату правничої допомоги.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 1 567 (одна тисяча п`ятсот шістдесят сім) грн. 87 коп., який внесений згідно квитанції №8581-С48Т-ЕХМХ-20МХ від 13.06.2024 року.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», , адреса: 69068, м. Запоріжжя, пр-т Моторобудівельників, 34.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк