Справа № 524/4044/24
Провадження № 4-с/524/46/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судового зсідання Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

УСТАНОВИВ:

04 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу № 524/4044/24, виданого 25 квітня 2024 року Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведеннями.

На обґрунтування скарги зазначає, що 22 травня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука скасував цей судовий наказ, отже державний виконавець Акіменко Еліна Володимирівна винесла постанову від 02 грудня 2024 року про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу № 524/4044/24 у порушення вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 10 грудня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв скаргу до розгляду та призначив судове засідання.

Представник Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального УМЮ (далі Автозаводський ВДВС) подав відзив на скаргу, у якому звернув увагу на те, що ухвалою від 22 травня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука скасував судовий наказ № 524/4044/24 лише в частині вимог до ОСОБА_4 , отже постанова про відкриття виконавчого провадження є обґрунтованою.

Скаржник у судове засідання не прибув, подав заяву, у якій просив проводити розгляд скарги за його відсутності.

Представник Автозаводського ВДВС проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечувала, просила врахувати викладені у відзиві доводи.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що 25 квітня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука виніс судовий наказ у справі № 524/4044/24, яким стягнув з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КП «Кремечукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 10859 грн 81 коп., (у тому числі з плати за абонентське обслуговування у сумі 826 грн 53 коп.), встановлений індекс інфляції в сумі 129 грн 94 коп., 3% річних від простроченої суми в сумі 44 грн 45 коп. та у дольовому порядку у рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 302 грн. 80 коп., тобто по 75 грн 70 коп. з кожного.

Ухвалою від 22 травня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука скасував судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 квітня 2024 року у справі № 524/4044/24 у частині вимог до ОСОБА_4 .

02 грудня 2024 року державний виконавець Автозаводського ВДВС виніс постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового наказу № 524/4044/24.

За доводами скаржника виконавче провадження відкрито незаконно, оскільки судовий наказ, на підставі якого воно відкрито, скасовано ухвалою суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як судові накази (пункт 1 частини першої статті 3 цього Закону).

Статтею четвертою Закону № 1404-VIII встановлено вимоги до виконавчого документа, зокрема, частиною четвертою передбачено випадки коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 26 цього Закону встановлено, зокрема, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у зв`язку з надходженням виконавчого документа, який відповідає наведеним у статті 4 Закону № 1404-VIII вимогам, пред`явлений до виконання у межах встановленого цим Законом строку, за належним місцем виконання, державний виконавець зобов`язаний вчинити передбачені статтею 26 цього Закону дії щодо його прийняття та виконання.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд не вбачає наявності підстав вважати, що постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового наказу № 524/4044/24 є неправомірною, оскільки доводи скаржниці про скасування цього наказу, зокрема, у частині заявлених до неї вимог, не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї скарги.

Ураховуючи наведене, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 258-261, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук