Провадження № 2-др/522/178/24
17 грудня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою представника Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» - Албула Володимира Сергійовича про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
Приморським районним судом м. Одеси 06.12.2024 ухвалено рішення, яким задоволено позов. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» вартість матеріального збитку у розмірі 121 506 (сто двадцять одна тисяча п`ятсот шість) гривень 15 копійок, витрати на проведення оцінювання вартості збитків у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
До суду 11.12.2024 надійшла заява представника позивача Албул В.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн, оскільки витрати на правову допомогу підтверджуються належними доказами.
Учасники справи у судове засідання 18.12.2024 не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача Албул В.С. звернувся до суду 13.12.2024 з заявою про розгляд справи за його відсутності.
Суд, дослідивши вимоги заяви та матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
22.12.2023 між АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та АО «Перший радник» було укладено договір про надання правової допомоги №2212-ПД/7074.
ОСОБА_2 прийнятий на посаду адвоката в АО «Перший Радник».
Згідно акту виконаних робіт №178-ОЕМ від 10.12.2024, витрати на правову допомогу склали 10 000 грн, разом з ПДВ 12 000 грн. Адвокатом було затрачено дві години часу на вивчення нормативно-правового врегулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики; три години розробка загальної стратегії щодо, підготовка та систематизації доказової бази; п`ять годин підготовка та подання процесуальних документів, участь у судових засіданнях, загальний моніторинг справи.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Відповідач не заявляв про зменшення витрат на правову допомогу.
Однак, оцінюючи складність справи, співмірність вартості правничої допомоги до складності справи та фінансовий стан відповідача, не великий обсяг доказів, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.
При тому, така послуга як «складання позовної заяви» полягає в створенні документу юридичного характеру, його обґрунтування, (письмове чи електронне) оформлення.
Тому, послуга «вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів» та «розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази», на які витрачено 5 годин часу роботи адвоката із загальних 10 годин витраченого часу, не є окремим видом правової допомоги, оскільки є складовою обґрунтування позовної заяви та не повинно покладатись на відповідача, як судові витрати. При тому, розмір ПДВ, який визначений як 2 000 грн також не є частиною витрат на правову допомогу, послуги адвоката згідно доданих документів вартували 10 000 грн, а не 12 000 грн разом з ПДВ, які просить стягнути представник позивача.
Крім того, суд бере до уваги, що предметом цієї судової справи є стягнення шкоди спричиненої внаслідок ДТП. Дана категорія судових справ не є нетиповою чи складною. Натомість адвокат, що представляє позивача у цій справі, відзначає, що ним проводилась, зокрема, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази. При тому сам адвокат не деталізує, що мається на увазі під його розробкою стратегії, в чому проявлялись ці послуги.
Крім того, зазначення про те, що адвокат брав участь у судових засіданнях не відповідає матеріалам справи.
Тож, оскільки при ухвалені рішення не було вирішено питання про розподіл витрат на правову допомогу, необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» - Албула Володимира Сергійовича про винесення додаткового рішення задовольнити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 20 грудня 2024 року.
Суддя: В.Я. Бондар