Провадження №2-др/523/100/24
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"12" грудня 2024 р. м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,
з участю секретаря судового засідання: Орлова В.Я.
30.10.2024 року за результатами розгляду вказаної цивільної справи Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.01.2018 року у розмірі 4798,74 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент Банк» було відмовлено.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідними довідками про доставку судових повісток до електронного кабінету АТ «Акцент Банк», представника позивача Шкапенко О.В., Філіпчук Ритікової І.Ю. та представника відповідачки Калініна С.К.
Оскільки, за приписами ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливим провести розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали заяви та справи, суд доходить наступного висновку.
30.10.2024 року за результатами розгляду вказаної цивільної справи Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.01.2018 року у розмірі 4798,74 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент Банк» було відмовлено.
Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України вбачається, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з приписами ч.ч. 1 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи.
Суд констатує, що в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої (правової) допомоги № б/н 24 від 08.01.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та АБ «Калінін і Партнери» та Додаткова угода № 1 до вказаного договору.
Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 10.01.2024 року вартість послуг за надання правової допомоги складає 6000,00грн., з яких:
?Вивчення та аналізи позовної заяви з додатками на 89 арк. щодо заборгованості за анкетою заявою б/н від 03.01.2018 року, 2 години, вартість 1000,00 грн.;
Згідно платіжних інструкцій № 249637157 від 08.01.2024 року та № 251023962 від 16.01.2024 року, відповідачка здійснила оплату на отримання послуг з надання правової допомоги від АБ «Калінін і Партнери» у сумі 6000,00 грн.
Спосіб захисту порушеного права обирає позивач. Право кредитора на пред`явлення вимоги щодо стягнення боргу не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення позову повністю або в обґрунтованій і доведеній частині.
Судом під час ухвалення рішення суду в рамках розгляду даної справи, було в повній мірі досліджено не тільки всі підстави позову, з яким звернувся позивач, докази, якими сторона позивача обґрунтовувала позовні вимоги, але є обставини, про які зазначав представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву.
Суд констатує, що правова підстава для нарахування та стягнення сум за будь яким договором, оскільки щодо цього пред`явлено і вмотивовано позов, перевіряється судом безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення чи інші доводи.
Саме вказана сума і була стягнута з ОСОБА_1 за рішення суду від 30.10.2024 року.
Суд погоджується, що пропорційно від розміру задоволених позовних вимог витрати на правову допомогу складають 5 597,79 грн. (6 000,00 грн. х (71 586,07 грн. 4 798,74 грн.)) / 71 586,07 грн.).
У розумінні умов частин четвертої шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Водночас, у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядає конкретну справу і має визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Суд враховує, що хоча позивач і не подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, доводів щодо неспівмірності витрат не заявляв, проте, як встановлено судом, правнича допомога, надана відповідачці ОСОБА_1 полягала виключно у наданні усної консультації, вивченню та аналізу позовної зави з додатками та складення подання відзиву на позовну заяву до суду, оцінку якому суд вище детально надав.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд приходить до переконання, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа відзиву на позовну заяву.
Суд також бере до уваги той факт, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, які вище зазначені у мотивувальній частині ухвали суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.
З приводу розподілу судового збору, то суд зазначає, що під час ухвалення рішення суду від 30.10.2024 року судом було вирішено питання про стягнення з відповідачки на користь АТ «Акцент Банк» суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн., а обставини, про які зазначає представник відповідачки є фактично непогодження із сумою стягнення та не можуть бути підставою для ухвалення додаткового рішення.
Зокрема суд зазначає, що стягнута за рішення суду сума судового збору у розмірі 2684,00 грн. є мінімальною ставкою судового збору станом на день звернення до суду з даним позовом, передбаченим ЗУ «Про судовий збір» виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб за ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (рік звернення до суду з позовом), який АТ «Акцент Банк» повинно було б сплатити, навіть якби ціною позову була сума задоволена за рішенням суду від 30.10.2024 року у розмірі 4798,74 грн.
А тому, будь яка особа, звертаючись до суду за захистом та відновленням свого порушеного права, навіть при частковому задоволенні позовних вимог, повинна мати обґрунтовані законні очікування повернення за рішенням суду тієї частини судового збору, яку вона повинна була б сплатити у разі заявлення тільки задоволеної позовної вимоги за відповідним рішенням.
Керуючись ст.ст. 264, 270, 354 ЦПК України, суд,
Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 /тисяча /грн.
У задоволені решти вимог заяви відмовити.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка: АДРЕСА_1 .
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.
У зв`язку з періодичною та довготривалою відсутністю електроенергії в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси, повний текст додаткового рішення складено 17 грудня 2024 року.
Суддя Суворовського
районного суду м. Одеси І.О. Кремер