Справа № 523/4853/24
Провадження №2-о/523/628/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Березніченко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в місті Одесі, в окремому провадженні, цивільну справу №523/4853/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просила встановити факт того, що вона ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в період часу з лютого 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона з 1987 року по 1995 рік з ОСОБА_4 знаходилася в зареєстрованому шлюбі.

17 лютого 1995 році шлюб між ними було розірвано, оскільки виникли непорозуміння з матір`ю ОСОБА_4 , але це носило лише формальний характер, так як вони продовжували проживати разом з ним однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Разом з ними проживали і їх сумісні діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також двоє онуків (діти доньки).

В подальшому, у зв`язку із російською агресією та введення на території України воєнного стану, ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації 16.05.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , та загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойового завдання.

Факт сумісного проживання підтверджується і тим, що 27.09.2017 р. ними сумісно було приватизовано квартиру та отримано свідоцтво про право власності на житло, в якій вони проживали разом з 1990 року. Також усі ці роки вони вели спільне господарство та мали взаємні права і обов`язки, які притаманні подружжю. Крім того, ОСОБА_4 особисто зазначив її, як громадянську дружину у ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить «Повідомлення про смерть» від них на її ім`я, де ОСОБА_4 записаний, як її громадянський чоловік. Свідоцтво про смерть видане також їй, саме вона займалася похованням свого чоловіка, та на її банківський рахунок нараховувалися кошти за грошове забезпечення її чоловіка, як військовослужбовця.

Після загибелі чоловіка, вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про виплату допомоги у разі загибелі військовослужбовця, але їй було відмовлено, посилаючись на те, що шлюб між ними не був зареєстрований та порадили звернутися до суду задля встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка.

Отже, через зазначену обставини, заявник позбавлена можливості реалізувати свої права яка спадкоємця на отримання грошової компенсації (допомоги) у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .

Саме ці обставини стали підставою для звернення до суду для встановлення вказаного факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження та призначено по справі судове засідання.

Ухвалою від 24 жовтня 2024 року витребувано від: Департаменту надання адміністративних послуг ОМР відомості про адресу реєстрації ОСОБА_4 ; Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі, інформацію, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 ; Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) інформацію, чи перебувала ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) у шлюбі, та чи перебував ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) у шлюбі.

Ухвалою від 27 листопада 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_9 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали до суду заяви про визнання факту постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з лютого 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягає задоволенню,з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За нормами частини 1 статті 293, пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження /цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав/, розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1987 року.

Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Суворовським відділом РАЦС у м.Одесі 12.10.1988 року та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого Суворовським відділом РАЦС у м.Одесі, 10.07.1990 року.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , розірвано 17.02.1995 року.

Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № ПЗ-23823-ф/о, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, ОСОБА_4 був зареєстрований по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним за вказаною адресою також зареєстровані: ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 та онуки- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

27 вересня 2017 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 було приватизовано квартиру АДРЕСА_2 , у спільну часткову власність, про що видано Свідоцтво про право власності на житло.

Відповідно до копії Повідомлення про смерть від 29.01.2024 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_12 , вбачається, що ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання, в районі виконання завдань за призначенням, в ході ведення бойових дій в районі населеного пункту Первомайське, Покровського району Донецької області. Повідомлення виписане на ім`я ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_4 зазначений як громадянський чоловік.

Свідоцтво про поховання № НОМЕР_4 від 30.01.2024 року видано ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_4 .

Договір замовлення від 30.01.2024 року на поховання також укладено із ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту про підтвердження факту проживання однією сім`єю від 11.03.2024 року, підписаного сусідами заявниці: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , проживали постійно однією сім`єю, як чоловік та дружина, протягом тривалого часу разом із своїми дітьми та онуками за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту про підтвердження факту проживання однією сім`єю від 11.03.2024 року, підписаного дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_8 - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , проживали постійно однією сім`єю, як чоловік та дружина, з 1995 по 2024 рік, разом із своїми дітьми та онуками за адресою: АДРЕСА_1 .

Ведення спільного господарства підтверджується і копіями квитанцій про сплату комунальних та інших житлово-побутових послуг.

Згідно відповіді Суворовської державної нотарівальної контори у місті Одесі, на виконання ухвали суду від 24.10.2024 року, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , не заводилась.

Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 1987 року по 1995 рік, іншій актові записи про шлюб або розірвання шлюбу наведених осіб - відсутні.

З Виписки по картковому рахунку НОМЕР_5 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , вбачається щомісячне зарахування грошового забезпечення від військової частини НОМЕР_6 .

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2

ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Суд встановив, що заявник перебувала тривалий час як у зареєстрованих, так і у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 , з яким вони спільно проживали за однією адресою починаючи з 1987 року, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного, разом виховували спільних дітей та онуків. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час не встановлено.

Суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання заявника із загиблим однією сім`єю, як чоловіка та дружини без шлюбу, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити юридичний факт, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх соціально-економічних прав.

Разом із тим, надаючи правову оцінку строку, протягом якого суд може встановити факт проживання заявниці із загиблим, у судовому порядку, оскільки заявниця просить встановити строк проживання в період з лютого 1995 року по 25 січня 2024 року, суд виходить із наступного.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом встановлення постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу) задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 РНОКПП НОМЕР_7 ) із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 18.12.2024 року.

Суддя: К.О. Далеко