Провадження № 2/202/5585/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в котрому просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 50,30 кв.м., житловою площею 25,00 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0033.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.11.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що 22.11.1979 року на підставі договору дарування вона набула у власність житловий будинок загальною площею 50,20 кв.м., житловою площею 25,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок розташований на належній земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0033. Вказане підтверджується копіями державного акту на право власності на землю серії ЯИ №404595, витягу з Державного земельного кадастру НВ-024 від 28.06.2024 року.

Через активні бойові дії на території Донецької області та, зокрема в м.Авдіївці, належний їй, позивачеві, житловий будинок зазнав пошкоджень. Вона мала намір зафіксувати факт пошкодження власного нерухомого майна через мобільний застосунок «Дія». Разом з тим, вона обмежена у можливості це зробити.

Для отримання компенсації за пошкоджений будинок, вона, ОСОБА_1 , звернулася до державного реєстратора із заявою про внесення запису про її право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під час розгляду даної заяви державним реєстратором здійснено консолідований пошук інформації про зареєстровані за нею право власності в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року. В результаті такого пошуку встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок в Державному реєстрі відсутня. Тому реєстратором було направлено запит до Авдіївської міської військової адміністрації. Остання повідомила, що визначений населений пункт (м.Авдіївка) знаходиться на тимчасово окупованій території. Таким чином, неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстроване за нею право власності на будинок.

Рішенням №75614633 від 17.10.2024 року державний реєстратор відмовила в проведенні реєстраційних дій з наведених підстав.

Таким чином, станом на час звернення до суду з цим позовом, виникла та існує ситуація за якої вона має право власності на будинок, однак не має змоги належним чином та повноцінно здійснювати правомочності власника через відсутність можливості підтвердити реєстрацію такого права органом БТІ.

На виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Духновською О.А. направлено запит до відповідача з метою підтвердження факту реєстрації права власності органом БТІ.

У згаданому вище рішенні про відмову у проведенні реєстраційних дій описано, що відповіддю Авдіївська міська ВЦА повідомила про неможливість надання запитуваних відомостей та документів, оскільки БТІ знаходиться на непідконтрольній Україні території.

Тобто, попри наявність оригіналів правовстановлюючих документів вона не може оформити право власності на будинок та внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки в Державному реєстрі відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності. Для прикладу, вона, позивач, позбавлена можливості претендувати на компенсацію за зруйноване житло через відсутність запису про її право власності в реєстрі.

Позивач зазначає, що вона намагалася врегулювати дане питання в позасудовому порядку шляхом звернення до державного реєстратора із заявою про реєстрацію її права власності, однак їй це не вдалося. Державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційних дій з описаних вище причин.

З урахуванням наведеного, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0033.

Позивач у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в котрій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася. Через систему «Електронний суд» подала заяву, в котрій просила провести розгляд справи без участі представника Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 22.11.1979 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом за №3127, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0033.

Згідно реєстраційного напису на вказаному договорі, право власності на зазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному відділі комунального господарства «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 27.11.1979 року, в реєстровій книзі №2436.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №404595, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» по АДРЕСА_1 , розміром 0,1000 га, на підставі рішення Авдіївської міської ради від 07.10.2010 року №5/65-1417, кадастровий номер «:07:001:0033».

У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.06.2024 року зазначено, що замельна ділянка кадастровий номер :07:001:0033 належить на праві власності гр. ОСОБА_1 (а.с.9-14).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Духновської О.А. №75614633 від 17.10.2024 року, щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено у реєстрації права власності на вказаний будинок, з тих підстав, що у зв`язку з розташуванням паперових архівів БТІ на окупованій території, відсутня можливість отримання відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року.

Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату подання цього позову триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (у редакції станом на час звернення з цим позовом), м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій, а місто Донецьк, яке входить до Донецького району Донецької області, віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з вищевикладеного, встановивши, що згідно договору дарування від 22.11.1979 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого державним нотаріусом за №3127, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0033, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на вказаний житловий будинок.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності житловий будинок загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0033.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення додаткового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.