Справа № 158/1279/24 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л.
Провадження № 22-з/802/82/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву позивача ОСОБА_1 , подану його представником Полетилом Павлом Сергійовичем про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , поданими в його інтересах адвокатом Полетилом Павлом Сергійовичем, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської областів від 12 серпня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року, з урахуванням ухвали про внесення виправлення арифметичної помилки від 11 грудня 2024 року, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , подані в його інтересах адвокатом Полетилом П. С., задоволено частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 вересня 2024 року в даній справі скасовані та ухвалено нове судове рішення по суті спору.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за затрати, понесені на поліпшення квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 177992 гривні.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_1 у власність таке майно:

-ліжко «Регіна люкс» вартістю 11229 грн,

-диван-ліжко кутовий на суму 35400,

-сегмент крісло 11900 грн,

-прально-сушильну машину «Самсунг» - 16574 грн,

-шафу дводверну в прихожу -13500 грн,

-шафу в спальню -13500 грн,

-шафу на балкон 5000 грн,

-матрац «Мокко» - 5458 грн,

-наматрацник 752 грн,

-жорсткий диск 1592 грн,

-мікрохвильова піч 2999 грн,

-захист від перенапруги 614 грн,

а всього на суму - 118518 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_2 у власність таке майно:

-4 барні крісла на суму 5000 грн,

-випрямляч для волосся 699 грн,

-люстру 7800 грн,

-люстру 3100 грн,

-меблі для ванни 7000 грн,

-кухонний гарнітур 46250 грн,

-кондиціонер 5904 грн,

-посудомийну машину 10449,99 грн,

-варочну панель і духову шафу «Горенья» - 13259 грн,

-дзеркало «Акцент» - 1452 грн,

-витяжку 6898,98 грн,

-чайник 699 грн,

-маршрутизатор 799 грн,

-посуд 2364,96 грн,

а всього на суму : 111675,93 грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 різницю вартості майна, виділеного сторонам в порядку поділу спільного майна подружжя в сумі 6842,07 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 7332 грн 89 коп. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

12 грудня 2024 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення у цій справі додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Представник відповідачки Багіров Р.А. просив розгляд питання проводити без участі відповідачки та його як представника. Суд ухвалив розгляд справи проводити за відсутності учасників справи, що відповідає нормам ст.372 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, необхідно відмовити.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів справи вбачається, та як зазначено представником позивача Полетилом П. С., в апеляційній скарзі позивачем було зроблено заяву про те, що попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, яку планує понести позивач ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, становить 10 000 грн, та що докази понесення таких витрат буде подано до суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом 5 днів після винесення рішення суду.

В апеляційній скарзі та у поданій заяві представником позивача не зазначено про існування будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про понесені або очікувані витрати на професійну правничу допомогу разом із відзивом, чи до закінчення судових дебатів у справі.

У судовому засіданні 09.12.2024 представник позивача у судових дебатах також зазначив про подання доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Про існування поважних причин неможливості подання цих доказів до судових дебатів не озвучив.

Подана 12 грудня 2024 року заява про ухвалення додаткового судового рішення також не обґрунтована поважними причинами неможливості подання доказів до судових дебатів. Про це також зазначав у своїх письмових запереченнях представник відповідачки Багіров Р.А.

До заяви додано договір про надання правничої допомоги №1/02-09/2024, квитанція №2 від 02 вересня 2024 року на суму 10 000 грн, тобто доказ, який був складений задовго до судового засідання апеляційного суду, тому міг бути поданий позивачем в судовому засіданні.

Акт прийому-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги хоча і складений 12 грудня 2024 року, тобто після судового засідання, однак у ньому немає ні посилань на докази, які виправдовували б неможливість складання акта розрахунку до закінчення судових дебатів, ні вказівки про долучення до цього акту доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу. Натомість, вказано, що послуги адвоката оплачені клієнтом у сумі 10000 грн у день підписання договору - 02 вересня 2024 року.

Ураховуючи наведене, а саме те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не обґрунтована поважними причинами неможливості подання відповідних доказів, такі поважні причини не встановлено і судом апеляційної інстанції, надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із визначенням фіксованого розміру винагороди могли бути подані до закінчення судових дебатів, а тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 268, 270, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 в інтересах якого виступає представник Полетило Павло Сергійович, про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , поданими в його інтересах адвокатом Полетилом Павлом Сергійовичем, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 вересня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді