Справа № 369/7655/24
Провадження №4-с/369/85/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Липченко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

заінтересовані особи Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), державний виконавець Бесараб Анюта Миколаївна, стягувач ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою щодо посадових осіб Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області у виконавчому провадженні № 53827150 у межах якого здійснюється стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх доходів, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13.12.2016 року.

В обґрунтування своєї скарги зазначив наступне, що в перші дні воєнного стану на території України державна виконавча служба не працювала, а в подальшому була складнощі щодо сплати коштів, тому ОСОБА_1 піклуючись про інтереси дітей відправляв на пряму кошти стягувачу ОСОБА_2 через поштовий сервіс «Нова Пошта» та на картковий рахунок стягувача. Однак, звернувшись до Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з`ясувалось, що в ОСОБА_1 утворився борг в період з лютого 2023 року по січень 2024 року в розмірі 60 601, 92 грн. Не погоджуючись з таким розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 подав заяву до Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до якої додав докази сплати на пряму на картковий рахунок та через поштовий сервіс «Нова пошта» ОСОБА_2 грошових коштів. Однак, з годом отримав відповідь, що квитанції по сплаті на пряму не можуть бути зараховані та погашена заборгованість.

Скаржник вважає, що такі дії державного виконавця Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є не законними, у зв`язку з чим і звертається з даною скаргою до суду.

У зв`язку з чим просить суд зобов`язати державного виконавця Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зарахувати квитанції як аліменти, сплачені стягувачу за виконавчим провадженням ВП № 53827150, а саме: платіжна інструкція 0.0..1, сума 250.00 грн., платіжна інструкція 0.0..1 сума 420 грн.00коп, платіжна інструкція 0.0..1 сума 210.00 грн., платіжна інструкція 0.0..1 сума 420.00 грн. квитанції на оплату через сервіс ТОВ «Новапей» транзакція : 28 на суму 4999.00 грн., транзакція : 42 на суму 4000.00 грн., транзакція : 65 на суму 2000.00 грн., транзакція : 89 на суму 4000.00 грн., транзакція : 49 на суму 4999.00 грн., транзакція : 40 на суму 4999.00 грн., транзакція : 12 на суму 4999.00 грн., ., транзакція : 29 на суму 3000.00 грн., ., транзакція : 37 на суму 8000.00 грн., що разом становить 42 086.00 грн. ( сорок дві тисяча вісімдесят шість гривень 00 коп.).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 травня 2024 року відкрито провадження по скарзі, а також залучено у якості заінтересованої особи стягувача ОСОБА_2 .

При розгляді скарги представник адвокат Чистякова Т.О. доводи скарги підтримала, просила задоволити.

Стягувач до суду не з`явилася, правом на дачу пояснень не скористалася. Ухвалу про відкриття, судові повістки направлялись на адресу зареєстрованого проживання, конверт повернувся з відміткою «Адресат відсутій», що в силу ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Також виклик здійснювався шляхом розміщення на сайті суду.

Представник державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено відповідним зворотнім повідомленням.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності заінтересованої особи.

У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, щорішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі 369/22642/16-ц від 27.03.2017 року з ОСОБА_1 стягують аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх доходів, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13.12.2016 року.

Постановою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №53827150 від 04.05.2017 року відкрито виконавче провадження, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 ч. з усіх видів доходів, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13.12.2016 року.

Виконання зазначеного судового рішення здійснює Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області (виконавче провадження № 53827150).

Однак, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був продовжений.

ОСОБА_1 звернувся до Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період лютого 2023 року по січень 2024 року в розмірі 60 601, 92 грн., які останній сплачував на пряму стягувачу ОСОБА_2 через поштовий сервіс «Нова Пошта» та на картковий рахунок стягувача.

Вишневим міським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено у зарахуванні квитанції по сплаті на пряму стягувачу та погашена заборгованість.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 вказував, що ним на виконання рішення суду проводились платежі, які підтверджені відповідними квитанціями. Оскільки заборгованість значно менша, виконавець не проводить перерахунок, вважає своє право порушеним.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 відправляв на пряму кошти стягувачу ОСОБА_2 через поштовий сервіс «Нова Пошта» та на картковий рахунок стягувача: платіжна інструкція 0.0..1, сума 250.00 грн., платіжна інструкція 0.0..1 сума 420 грн.00коп, платіжна інструкція 0.0..1 сума 210.00 грн., платіжна інструкція 0.0..1 сума 420.00 грн. квитанції на оплату через сервіс ТОВ «Новапей» транзакція : 28 на суму 4999.00 грн., транзакція : 42 на суму 4000.00 грн., транзакція : 65 на суму 2000.00 грн., транзакція : 89 на суму 4000.00 грн., транзакція : 49 на суму 4999.00 грн., транзакція : 40 на суму 4999.00 грн., транзакція : 12 на суму 4999.00 грн., ., транзакція : 29 на суму 3000.00 грн., ., транзакція : 37 на суму 8000.00 грн., що разом становить 42 086.00 грн.

Згідно ч.1ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч.1ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тому, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такого ж висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2018 року справа № 520/17779/14-ц, провадження № 61-1082 св 17.

Крім цього в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Посилання державного виконавця на те, що відсутні підстави для зарахування даних платежів, як аліментів у зв`язку з тим, що в призначені платежу відсутня інформація про сплату аліментів є безпідставним, оскільки боржником було добровільно сплачені аліменти саме на ім`я стягувача, що підтверджується квитанціями, де чітко зазначено хто є отримувач.

Суд враховує, що на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності у боржника інших зобов`язань перед стягувачем.

З поданих квитанцій суд не приймає до уваги квитанції, у яких відсутні відомості про одержувача переказу або платника, перерахування коштів за додаткові заняття на загальну суму 1090 грн.

Інші квитанції на загальну суму 40 996 грн. суд враховує як здійснені оплати по виконанню рішення суду щодо сплати аліментів, оскільки наявність іншого грошового зобов`язання між сторонами судом не встановлено. При цьому дані перекази здійснені на рахунок стягувача, яка не надала доказів протилежного.

Враховуючи, що представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до судового засідання не з`явився, скаргу та додані додатки отримав ще у червні 2024 року, витребувані копії матеріалів виконавчого провадження не надав, не направив свої заперечення на скаргу, не надав будь-яких пояснень, тому доводи скарги частково знайшли своє підтвердження щодо зобов`язання виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахування квитанцій, поданих боржником та які містяться в матеріалах справи на загальну суму 40 996 грн.

Враховуючи подані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись статтями 260, 261, 268, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобов`язати державного виконавця Вишневого міського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зарахувати квитанції як аліменти, сплачені стягувачу за виконавчим провадженням ВП № 53827150, а саме: квитанції на оплату через сервіс ТОВ «Новапей» транзакція: 28 на суму 4999.00 грн., транзакція: 42 на суму 4000.00 грн., транзакція: 65 на суму 2000.00 грн., транзакція: 89 на суму 4000.00 грн., транзакція: 49 на суму 4999.00 грн., транзакція: 40 на суму 4999.00 грн., транзакція: 12 на суму 4999.00 грн., транзакція: 29 на суму 3000.00 грн., транзакція: 37 на суму 8000.00 грн., що разом становить 40 996 грн. (сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто шість гривень).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 10 грудня 2024 року.

СУДДЯ Наталія ПІНКЕВИЧ