ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2024 року у цивільній справі №207/2701/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересована особа - Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 20214 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з його майна у зв`язку із закінченням виконавчого провадження через виконання судового наказу у повному обсязі.

В обґрунтування зазначав, що у провадженні Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ (правонаступником якого є Південний ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №207/2701/14-ц від 03.10.2014 року про стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 7 792,07 грн.

На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45766243 від 08.12.2014 року, виданої державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Корнієнко К.Є. державним реєстратором було зареєстровано обтяження (арешт) його нерухомого майна.

19.09.2023 року на підставі фактично виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу виданого 03.10.2014 року було закінчено. Однак арешт з його майна не було знято у зв`язку із чим він звернувся до Південного ВДВС у місті Кам`янське , яке відмовило йому у знятті арешту у зв`язку із відсутністю підстав для цього .

Просив визнати бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу №207/2107/14-ц, виданого 03.10.2014року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська неправомірною, а також зобов`язати посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт із усього майна ОСОБА_1 , який накладений в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №207/2107/14-ц, виданого 03.10.2014 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська 03.10.2014 року, а саме обтяження: реєстраційний номер запису про обтяження 8057001, зареєстровано 12.12.2014року 16:23:38, тип обтяження: арешт нерухомого майна; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 45766243, 08.12.2014; видавник Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Корнієнко К.Є.; власника: ОСОБА_1 ; об`єкт обтяження: все нерухоме майно.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2024 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу на бездіяльність державного виконавця, оскільки не зняття арешту з його майна за наявності закінченого виконавчого провадження порушує його права на вільне володіння майном. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судовий наказ №207/2701/14-ц неодноразово перебував на примусовому виконанні у Баглійському ВДВС Днепродзержинського міського управління юстиції . Зокрема у період з 08.12.2014 року по 25.05.2016 року примусове виконання вказаного судового наказу здійснювалось у виконавчому провадженні за № 45762743 та у період з 22.09.2016 року по 29.12.2016 року у виконавчому провадженні №52327729.

12 грудня 2014 року державним реєстратором Івашиною А.А. було зареєстровано обтяження № 8057001 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, серія та номер 45766243, виданий 08.12.2014 року державним реєстратором Баглійського районного ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Корнієнко К.Є.

Надалі у період з 21.02.2020 року по 19.09.2023 року примусове виконання вказаного вище судового наказу здійснювалась Південним ВДВС у м. Кам`янське у виконавчому провадженні №61347388.

19.09.2023 року враховуючи фактичне виконання в повному обсязі судового наказу №207/2701/14-ц державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також звертає увагу, що згідно із відомостями Автоматизованої систему виконавчого провадження, записів щодо виконавчого провадження №45766243 не знайдено, а ВДВС реєстрації Бережанського районного управління юстиції з 01.02.2016 року перебуває у стані припинення (в результаті реорганізації)

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідки про доставку повісток до Електронних кабінетів (а.с.69 зворот). Також від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи 17 грудня 2024 року без його участі (а.с.70).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про накладення арешту на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №45766243, що не відповідає номеру виконавчого провадження, відкритому на виконання спірного судового наказу ВП№45766743.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.06.2014 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено судовий наказ №207/2701/14-ц (провадження №2-н/207/667/14) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» заборгованості в розмірі 7 670,27 грн. та 121,80 грн. судового збору.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.01.2024 року замінено стягувача по справі №207/2701/14 за заявою Комунального підприємства «Кам`янський Міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Кам`янський Міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 7670,27 грн та 121,80 грн судового збору, з Комунального підприємства «Кам`янський Міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради на Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.04.2024 року на майно ОСОБА_1 на підставі постанови Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 08.12.2014 року накладено обтяження за номером 8057001 в інтересах КВП ДМР «Міськводоканал»

08 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Південного ВДВС у м. Кам`янське із заявою про зняття арешту, який був накладений на його майно в рамках примусового виконання судового наказу №207/2107/14-ц виданого Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області від 08.12.2024 року.

За інформацією Південного ВДВС у м. Кам`янське в результаті перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження та його підрозділу встановлено, що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження з примусового виконання судового наказу №2-п/207/667/14, а саме ВП №61347388, виконавче провадження у якому закінчене 19.09.2023 року та ВП №45766243 в рамках якого було накладено арешт на майно боржника та яке перебуває у на виконанні у Бережанському ВДВС Тернопільського району, до якого ОСОБА_2 і запропоновано звернутись із відповідною заявою.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії органів ДВС ОСОБА_1 зазначав, що державний виконавець повинен був зняти арешт з його майна при закритті виконавчого провадження у зв`язку із повним виконанням судового наказу №207/2701/14-ц .

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Судом першої інстанції встановлено, що за виконавчим документом у вигляді судового наказу у справі №207/2107/14-ц було відкрито декілька виконавчих проваджень, і саме у

виконавчому проваджені №45766243, яке перебуває у ВДВС Бережанського районного управління юстиції було накладено арешт на майно божника.

Частинами 1,2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином закриття виконавчого провадження у зв`язку із повним виконанням судового рішення державний виконавець повинен був зняти арешт накладений в рамках такого виконавчого провадження.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що арешт на його майно було накладено саме у рамках ВП 61347388 і він підлягає скасуванню у зв`язку із винесенням постанови держаного виконавця від 19.09.2023 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 «Про виконавче провадження».

Однак, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, виконавче провадження 61347388 було завершене, а арешт, який було накладено державним реєстратором 12.12.2014 року на майно боржника і який він просить скасувати, було вчинено державним виконавцем в рамках ВП 45766243, яке перебуває у ВДВС Бережавнького районного управління юстиції.

Враховуючи наведене суд першої інстанції за встановлених обставин та наданих скаржником доказів прийшов до обґрунтованого висновку щодо недоведеності законодавчо встановлених підстав для скасування арешту накладеного на майно боржника в рамках ВП 45766243.

Крім того слід звернути увагу, що із Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що 19.09.2023 року державним виконавцем Південного ВДВС у м. Кам`янське винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61347388, на яку посилався скаржник як на підставу зняття арешту. Зокрема у цій постанові зазначено про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання судового рішення №207/2701/14-ц

Зазначене також підтверджує, відсутність підстав для задоволення скарги про скасування арешту майна в рамках виконавчого провадження 61347388 та задоволення скарги ОСОБА_1 , а отже підтверджує обґрунтованість судового рішення першої інстанції.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування судових рішень з ухваленням нових немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст.368, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.

Судді: