н/п 2/490/1476/2024 Справа № 490/348/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 травня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі - Красноноженко Л.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності ,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2024 року позивач звернувся до суду до відповідача з позовними вимогами про припинення спільної часткової власності та виділення у власність ОСОБА_1 житловий будинок літ А, житловою площею 35.9 кв.м., загальною площею 66.2 кв.м., сарай за літ. Г, душ за літ. З, навіс за літ. Н, басейн №1, огорожа № 5, хвіртка № 8, що розташовані по АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 07.10.2004 року та Договору дарування від 22.11.2023 року, реєстровий номер 3-748 посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області є власником 2/3 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Співвласником 1/3 частини у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_2 була ОСОБА_3 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 95 від 25.01.2013 року відповідач свою частку житлового будинку виділила у окрему адресу і зареєструвала цілу частину на свою частку за адресою: АДРЕСА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.11.2020 року, номер запису про право власності 39019201.

Позивач звернувся до державного реєстратора щодо перерееєстрації свого права власності на належне йому майно, оскільки фактично після виділення співвласником своєї частки, стала власником цілої части на майно, що залишилось після поділу по АДРЕСА_1 , але їй було повідомлено що колишня співвласниця виділила належну їй частку у домоволодіння у окрему адресу по АДРЕСА_3 та зареєструвала як одну цілу. Рішення суду про припинення спільної часткової власності відсутнє, тому підстав для перетворення часток у праві спільної часткової власності на цілю частку відсутнє.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у відсутність позивача.

Відповідач надала заяву про визнання позовних вимог та проти задоволення позову не заперечувала.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.03.2024 року було закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 є власником 2/3 частин у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 07.10.2004 року та Договору дарування від 22.11.2023 року, реєстровий номер 3-748 посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Співвласником 1/3 частини у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_2 була ОСОБА_3 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 95 від 25.01.2013 року відповідач свою частку житлового будинку виділила у окрему адресу і зареєструвала цілу частину на свою частку за адресою: АДРЕСА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.11.2020 року, номер запису про право власності 39019201. Рішення про припинення спільної часткової власності на домоволодіння відсутнє.

Відповідно до висновку ТОВ «УКРЮРТЕХ» після проведення інвентаризаційних робіт встановлено, у користування ОСОБА_1 є наступні приміщення, а саме житловий будинок літ А загальною площею 66,2 кв.м., сарай літ. Г, душ літ. З, навіс літ. Н, басейн № 1, огорожа №5, хвіртка№8, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . За результатами технічного обстеження вказаний об`єкт може бути виділений в натурі.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася».

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме з припиненням права спільної часткової власності на частку спірного житлового будинку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 206, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 цілий житловий будинок літ А, загальною площею 66,2 кв.в., житловою площею 35,9 кв.м., сарай літ. Г, душ літ. З, навіс літ. Н, басейн № 1, огорожа №5, хвіртка №8, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Гуденко