441/1618/24 2/441/709/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11.12.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

представник Сечко С.В. в інтересах ПАТ «СК «АРКС», 03.07.2024 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17 864 грн. 01 коп. сплаченого страхового відшкодування мотивуючи тим, що 08.12.2020 між ПАТ «СК «АРКС» (попередня назва - АТ "СК "АХА Страхування") та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 78229а0ка, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 , що 17.11.2021 о 08 год. 50 хв. на перехресті вул. Городоцька-Західний обхід м. Львова, з вини ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів марки «Opel Movano», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням останнього та марки «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень, що потерпілому ПАТ «СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування в розмірі 37 825 грн. 12 коп., а оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне), звернулись до останнього із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, що 11.05.2022 АТ «СГ «ТАС» (Приватне) виплатило 19 961 грн. 11 коп., тому, різницю суми невідшкодованих збитків просив стягнути з ОСОБА_1 , а також судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 08.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 32).

Представник позивача ОСОБА_3 у клопотанні від 26.07.2024 вимоги підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 36-37).

Представник відповідача Радович Б. у відзиві від 07.10.2024 вимоги заперечив мотивуючи в основному тим, що завдану власнику автомобіля «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 майнову шкоду внаслідок настання 17.11.2021 з вини ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР9886292 має обов`язок відшкодувати АТ «СГ «ТАС» (Приватне), а не відповідач, просив у позові відмовити (а.с. 53-54).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, представник ОСОБА_4 у заяві від 14.11.2024, покликаючись на мотиви викладені у відзиві від 07.10.2024, просив у позові відмовити, справу розглядати за його відсутності та за відсутності відповідача (а.с. 68).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статей 4, 12, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів справи убачається, що 17.11.2021 о 08 год. 50 хв. на перехресті вул. Городоцька-Західний обхід м. Львова, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів марки «Opel Movano», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та марки «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , як наслідок ТЗ пошкоджено та завдано матеріальні збитки (а.с. 4).

Постановою судді Залізничного районного суду міста Львова від 07.02.2022, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

Означена постанова не оскаржувалась, 18.02.2022 набрала законної сили (а.с. 4).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Opel Movano», р.н.з. НОМЕР_2 , на 17.11.2021 була застрахована у АТ «СК «ТАС» (Приватне) згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР9886292 (а.с. 23).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є власником автомобіля «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «СК «АРКС» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» за № 78229а0ка від 08.12.2020, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 з лімітом страхової суми в розмірі 130 000 грн. (а.с. 5-10).

Відповідно до Страхового акту № АRX3098439 від 15.12.2021, розрахунку страхового відшкодування, експертного висновку/калькуляції № 1.003.21.009.12.2021, копії рахунку на оплату № 772 від 09.12.2021 та умов договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» № 78229а0ка від 08.12.2020, розмір страхового відшкодування склав 37 825 грн. 12 коп. (а.с. 5, 13-18, 20).

Означену суму (37 825 грн. 12 коп.) як страхове відшкодування, АТ «СК «АРКС» сплатило ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР» за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 852193 від 16.12.2021 (а.с. 21).

Як убачається із змісту заяви від 03.07.2024 та не заперечується сторонами, 11.05.2022 АТ «СГ «ТАС» (Приватне) нарахувало на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 19 961 грн. 11 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 266097 від 11.05.2022 (а.с. 22).

За таких обставин сума збитків, які залишились невідшкодованими АТ «СК «АРКС» становить 17 864 грн. 01 коп.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється,зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступник) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 № № 755/18006/15-ц, дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (29 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/3165/17).

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування (28 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 183/791/16-ц та від 28 лютого 2018 року у справі № 521/16989/13-ц).

Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою.

У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Ці інститути мають різний режим правового регулювання. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України встановлений особливий правовий режим. Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (30 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/12500/17).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заміна кредитора у деліктному зобов`язанні в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією, що не змінює порядку перебігу позовної давності (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18)).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час настання 17.11.2021 дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне).

У відшкодування шкоди заподіяної транспортному засобу «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, АТ «СГ «ТАС» (Приватне) нараховано позивачу 19 961 грн. 11 коп. (а.с. 22).

Різниця між фактичним розміром шкоди (37 825 грн. 12 коп.) та отриманим позивачем відшкодуванням (19 961 грн. 11 коп.) становить 17 864 грн. 01 коп., вказана сума залишається не відшкодованою, відповідачем не оспорюється.

З огляду на наведене, а також ураховуючи, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка настала 17.11.2021 з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця в сумі 17 864 грн. 01 коп., між фактичним розміром завданих збитків та нарахованою страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покликання представника відповідача ОСОБА_5 у відзиві від 07.10.2024 про те, що завдану власнику автомобіля «Mazda 3», р.н.з. НОМЕР_1 майнову шкоду внаслідок настання 17.11.2021 з вини ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР9886292 має обов`язок відшкодувати АТ «СГ «ТАС» (Приватне), а не відповідач, суд, з огляду на правові позиції викладені у постанові Верховного суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 та постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 369/3461/17 та від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17, оцінює критично.

При цьому, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 3 028 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 22, 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_4 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, мсіцезнаходження вул. Іллінська, 8 в м. Київ) майнову шкоду у розмірі 17 864 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 01 коп. та 3 028 (Три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору, а всього 20 892 (двадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 01 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер