Справа № 211/2105/24
Провадження № 2/211/3040/24
РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказавши, що 30.04.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») було укладено Договір про споживчий кредит №4223784. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021 у сумі 55 128,98 грн., з яких: 17 509,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35 419,98 грн. - заборгованість за процентами, 2 200,00 грн. заборгованість за комісією. Яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.05.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача Чернеш Д.С. скерував до суду декілька клопотань, зокрема, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав підписання позовної заяви особою, яка не має повноважень.

09.05.2024 через систему «Електронний суд» Гайова А.С. скерувала до суду додаткові пояснення у справі, з яких вбачається, що Гайова А.С. просить суд повернути клопотання представнику відповідача Чернешу Д.С., посилаючись на відсутність у останнього права здійснювати адвокатську діяльність.

Ухвалою суду від 21.05.2024 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.10.2024 ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2024 скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судове засідання сторони у справі не з`явилися.

Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся.

Представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що він є представником ОСОБА_1 , а не «як то вказано у позовній заяві ОСОБА_3 , тому зауважив, що розгляд справи за відсутності осіб не має відбутися, суд має вкласти у справу довідку».

Третя особа ТОВ «МІЛОАН» у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, пояснень у справі не надав.

Вислухавши представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У судовому засіданні встановлено, що 30.04.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», в особі генерального директора Вініченка Олексія Віталійовича, було укладено Договір про споживчий кредит №4223784. За умовами договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Комісія за надання кредиту: 2 200,00 грн. Проценти за користування кредитом: 7 500,00 грн. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів з 30.04.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.05.2021. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ідентифікатор введено 30.04.2021 о 04:44:08 (а.с. 9-10 копія договору, а.с. 11 копія графіку платежів та паспорту споживчого кредиту, а.с. 36 копія анкети-заявки, а.с. 31 копія платіжного доручення 45074267 від 30.04.2021 про підтвердження перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 ).

Підписавши кредитний договір, графік платежів, паспорт споживчого кредиту відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ «МІЛОАН».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).

Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у Договорі про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021, графіку платежів, Паспорті споживчого кредиту прізвище, ім`я та по батькові позичальника вказані українською мовою: ОСОБА_1 , також в анкетних даних зазначено РНОКПП позичальника: НОМЕР_2 . Вказана інформація дозволяє достовірно встановити, що саме ОСОБА_1 підписав вказані документи та є належним відповідачем у справі.

Тому задля уникнення надмірного формалізму, вважаючи, що представником позивача при складанні позовної заяви було допущено технічну описку, внаслідок чого прізвище, ім`я та по батькові відповідача було зазначено як « ОСОБА_3 », суд відхиляє заперечення представника за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Ураховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредиту та проценти за користування ним не сплатив.

13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі прав вимоги (а.с. 46-49 копія договору з додатками, а.с. 16-30 копії платіжних інструкцій).

Відповідно до реєстру прав вимоги до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021 у сумі 55 128,98 грн., з яких: 17 509,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35 419,98 грн. - заборгованість за процентами, 2 200,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 32).

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

18.10.2023 позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій ОСОБА_1 повідомлялось про заміну кредитора та необхідність погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 55 128,98 грн. (а.с. 42 копія вимоги, а.с. 35 копія інформації).

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Отже, судом встановлено, що у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021.

Але при цьому суд вважає, що розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача має бути зменшений з огляду на таке.

Пунктами 1.3. та 1.4. Договору про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021 чітко визначено, що кредит надається строком на 30 днів, термін повернення якого 30.05.2021; при цьому пунктом 2.3. Договору визначено умови пролонгації строку кредитування.

Однак, позивачем та третьою особою не було надано доказів того, що відповідач звертався до кредитора ТОВ «МІЛОАН» з вимогою про пролонгацію строку кредитування. Відповідно проценти були нараховані ТОВ «МІЛОАН» поза межами строку кредитування (30 днів). Тому розмір процентів за користування кредитом має бути зменшений з 35 419,98 грн. до 7 500,00 грн. (розмір, визначений договором).

Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів, процентів та комісії не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість за Договором про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021, право вимоги за яким на підставі Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 перейшло до позивача, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягає стягненню загальна сума заборгованості в розмірі 27 209,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення правової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується Договором №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 (а.с. 40, 41); Детальним описом робіт, виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» від 20.02.2024 (а.с. 12); випискою з ЄДРПОУ (а.с. 34); Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20.02.2024 (а.с. 37); Додатковою угодою 33 від 09.02.2024 (а.с. 38); свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 54).

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки суд вважає, що позивачем були дотримані критерії розумності їх вартості. Тому з відповідача на користь позивача має бути стягнута правнича (правова) допомога у розмірі 6 000,00 грн.

Витрати на правову допомогу відповідача віднести за рахунок відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 2 422,40 грн., сплаченого ним при подачі позову до суду (а.с. 55), однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1 195,58 грн. (27 209,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2 422,40 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (55 128,98 грн. сума боргу, заявлена до стягнення).

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) заборгованість за Договором про споживчий кредит №4223784 від 30.04.2021 у сумі 27 209 (двадцять сім тисяч двісті дев`ять) гривень 00 копійок, яка складається з: 17 509 (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту, 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок заборгованість за процентами, 2 200 (дві тисячі двісті) гривень 00 копійок заборгованість за комісією; та в рахунок відшкодування судових витрат: витрати на професійну правову (правничу) допомогу 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір 1 195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 58 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 грудня 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко