ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16999/24

Провадження № 22-ц/4820/1975/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання зобов`язання припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 22 серпня 2024 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року, звертаючись до суду з цим позовом до відповідача, вказував, що 20.07.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» ( правонаступник - АТ «Сенс Банк») укладена угода про надання кредиту № 500835791, що підтверджується Акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту від 20.07.2020 року. За умовами вказаної угоди АТ «Альфа-банк» зобов`язується надати позивачу в кредит 312868,65 грн., а позичальник зобов`язується повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в строк передбачений графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500835791 від 20.07.2020 року.

Оскільки позичальник своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого в нього наявна заборгованість перед АТ «Сенс Банк» в сумі 340434,56 грн.

12.01.2024 року ОСОБА_1 надійшов лист від АТ «Сенс Банк» з досудовою вимогою щодо дострокового виконання договірних зобов`язань, а в лютому 2024 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за договором про надання кредиту №50083791 від 20.07.2020 року в сумі 340434,56 грн. та 5106,52 грн. понесених судових витрат.

01.05.2024 року ОСОБА_1 сплатив вказану суму боргу, проте банк

не визнає зобов`язання припиненим у зв`язку з повним виконанням.

З врахуванням наведеного, позивач просив суд визнати зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №500835791 від 20.07.2020 року та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.08.2024 року припиненим у зв`язку з його повним виконанням.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.08.2024 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. Зазначив, що оскаржуване рішення суду фактично не містить обґрунтування відмови у позові, суд навів правову позицію Верховного Суду, яка не є тотожною суті цього спору. Суд проігнорував факт повного виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22.08.2024 року а отже, усіх зобов`язань за кредитним договором.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача суд не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове.

Встановлено, що 20.07.2020 року між АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 500835791, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 312686,65 грн. на умовах сплати 32 % річних на строк 48 місяців.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/5286/24 від 09.04.2024 року задоволено позов АТ «Сенс Банк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором кредиту №500835791 від 20.07.2020 року в сумі 340434,56 грн. та 5106,52 грн. понесених судових витрат.

Згідно платіжної інструкції №1-43К від 01.05.2024 року ОСОБА_1 сплачено АТ «Сенс Банк» на виконання вказаного рішення суду 340434,60 грн., згідно платіжної інструкції №1-21К від 01.05.2024 року 5106, грн. судових витрат

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строк виконання грошового зобов`язання, тому кредитор має право вимагати від нього сплати компенсаторних платежів, санкцій та відшкодування завданих збитків, а отже, відсутні підстави для визнання припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором.

Проте з вказаними висновками суду не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 526, 530, 610 ЦК України, частини 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Апеляційним судом встановлено, що 20.07.2020 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» договір про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №500835791.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором 12.01.2024 року АТ «Сенс Банк» (правонаступник АТ «Альфа Банк») на адресу ОСОБА_1 направив досудову вимогу щодо дострокового виконання усіх зобов`язань за кредитним договором.

Так, банк вимагав у ОСОБА_1 протягом 30 днів з дня отримання вказаної вимоги, але не пізніше 35 днів з дня направлення вимоги достроково повернути усю заборгованість за кредитним договором в сумі 340434,56 грн.

Отже, направленням вказаної вимоги на адресу ОСОБА_1 змінено строк дії кредитного договору №500835791 від 20.07.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», новий строк виконання кредитного зобов`язання - 16.02.2024 року (35 днів з дня направлення вимоги).

Вказану у письмовій вимозі банку суму заборгованості стягнуто з ОСОБА_1 заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року, яке набрало законної сили 09.05.2024 року.

01.05.2024 року ОСОБА_1 здійснив повну сплату заборгованості 340434,56 грн. за вказаним рішенням, а отже, повністю виконав свої зобов`язання за цим кредитним договором.

Той факт, що згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року заборгованість 340434,56 грн. розрахована станом на 09.08.2023 року, не має істотного значення для вирішення цього спору, оскільки саме такий борг 340434,56 грн. банк вимагав сплатити у досудовій вимозі від 12.01.2024 року про дострокове виконання усіх зобов`язань за кредитним договором, а також у пред`явленому в лютому 2024 року позові до позивача.

Відтак з 16.02.2024 року (встановленого банком нового строку виконання зобов`язання) банк втратив право нараховувати проценти за користування кредитними коштами за вказаним договором.

Твердження банку про право нараховувати проценти за користування кредитом до дня фактичного повернення кредиту незалежно від строку дії кредитного договору суперечить нормам ст. 612, ч. 2 ст. 1050 ЦК України і є безпідставним.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Банк дійсно має право вимагати компенсаторні платежі та санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України (що не входять до складу зобов`язання за кредитним договором), проте це не спростовує висновок про припинення зобов`язання позивача за кредитним договором у зв`язку з його повним виконанням (сплатою коштів згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2024 року).

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За наведеного рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги №36/24 від 29.03.2024 року ОСОБА_1 надавалася адвокатом Худняком В.А., свідоцтво серії ХМ № 000347 від 04.01.2021 року. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу до договору про надання правничої допомоги №36/24 від 29.03.2024 року загальна вартість наданих послуг адвоката за правову допомогу складає 15000 грн.

Проведення консультацій з клієнтом, аналіз судової практики, формування правової позиції (4000 грн.); ознайомлення з матеріалами наданими клієнтом для підготовки позову (1000 грн.); підготовка тексту позову (5000 грн.); Додаткові правові консультації клієнта (3000 грн.); підготовка адвокатських запитів, заяв, клопотань (2000 грн.).

АТ «Сенс Банк» заявило клопотання про неспівмірність понесених судових витрат зі складністю справи та фактичний обсяг правової допомоги.

Апеляційний суд погоджується, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та фактичним обсягом наданих послуг.

За таких обставин слід зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 7000 грн.

Відтак, відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн., а також понесені ним судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 3028 грн. (1211,20 грн. + 1816,80 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредиту № 500835791 від 20 липня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10028 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк