Єдиний унікальний номер: 378/806/24
Провадження № 2/378/325/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Ставище справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 (після одруження Скиби), з посиланням на те, що 14 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 364595852. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 03.01.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_2 . Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 14501,52 грн., з яких 7999,20 грн. за основною сумою боргу, 6502,32 грн. за відсотками.

09 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» було укладено договір позики № 20352. 31.01.2023 між ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено Договір про відступлення прав вимог № 20230131. 06.02.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230206, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_2 .. Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 7131 грн., з яких 1500 грн. за основною сумою боргу, 4881 грн. за відсотками, 750 грн. по комісії.

23 травня 2019 року між ОСОБА_2 та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про комлексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/6434030-СК (кредитний договір). 02.12.2022 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_2 .. Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 2782,63 грн., з яких 1119,04 грн. за основною сумою боргу, 1663,59 грн. за відсотками.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором № 364595852 від 14.06.2019 в сумі 14501,52 грн., за договором позики № 20352 від 09.09.2019 в сумі 7131 грн., та за кредитним договором № 002/6434030-СК від 23.05.2019 в сумі 2782,63 грн. а всього 24415,15 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 18.10.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 78-79).

Ухвалою суду від 17.12.2024, постановленою судом без виходу в нарадчу кімнату, уточнено анкетні дані відповідачки у зв`язку із зміною нею після реєстрації 13.12.2023 шлюбу на нове прізвище (з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ) відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а. с. 100).

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 137), відповідно до позовної заяви (а. с. 6 зв.) та відповіді на відзив (а. с. 107 зв.) вказане товариство просить справу розглядати у відсутність його представника. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від позивача не надходило.

До суду представник позивача ОСОБА_5 подала відповідь на відзив (а. с. 102 107), зазначивши додатково наступне. 14 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 364595852 в електронній формі в інформаційно- телекомунікапійшй сисхемі (ІТС) Товариства. ТОВ "ФК"ЄАПБ" повідомляє, що не володіє та не може володіти доказами отримання саме Відповідачем одноразового ідентифікатора, який було надіслано на телефонний номер, вказаний ним у договорах. Інформація яро ідентифікацію, реєстрацію та про відправлення/надходження на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору та додатків до нього знаходиться безпосередньо у ІТС Первісного кредитора, доступ до якої має первісний кредитор та Позичальник, як власник Особистого кабінету, в той час як ТОВ «ФК «€АПБ» не має доступу де такої інформації, адже передача даної інформація не передбачена договорами факторингу. Отже, Позивач доводить факт укладання Відповідачем кредитних договорів в електронній формі та підписання їх з використанням - електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону «ПІро електронну комерцію». Між відповідачкою та AT «ТАСКОМБАНК» було укладено кредитний договір №002/6434030-СК від 23.05.2019. Враховуючи, що фактично отримані за вказаним кредитним договором та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статтгі 530 ПК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідач, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов вище зазначених кредитних договорів, погодився з умовами кредитних договорів та додатками до них. Перед укладенням Договорів Позичальнику була надана уся необхідна та достовірна переддоговірна інформація, зокрема що передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Зі змісту Договорів та додатків до них вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договорів внесено не було. Не містять вони і будь-яких інших несправедливих умов. Підстави для визнання правочинів нікчемними відсутні. Крім того, згідно зі статтею 204 ЦК України правовин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки но рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Також, учасник справи мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо Відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими Позивачем чи ставить під сумнів доданого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, Відповідачем не надано суду належих і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаннй картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. У відповідності до умов Договорів факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Боржником та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування а період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються Клієнтом за окремим запитом Фактора. З метою надання вичерпної інформації по справі Позивач звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів Позичальнику за укладеними договорами. Проте, станом на 07.11.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» не отримано відповіді на запити від Первісних кредиторів. Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні1, а не документи, що засвідчують права, які передаються. Строк позовної давності позивачем не було пропущено, оскільки з 12.03.2020 по 30.06.2023 року на території України було встановлено безперервно карантин, і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корокавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавхрусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362. 559, 681, 728, 786, І293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259. 362, 559, .681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії,

Відповідачка ОСОБА_6 (до одруження Погоріла) подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що просить у задоволенні позову відмовити з урахуванням доводів, наведених у відзиві та запереченнях у відповіді на відзив (а. с. 139). До суду відповідачка подала відзив на позов (а. с. 91 99) та заперечення на відповідь на відзив (а. с. 130 136), посилаючись на наступне. За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред явленого позову покладається на позивача. Позивач не надав суду належних доказів на підвердження обставин. якими обгрунтовує позовні вимоги. Також всупереч пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позивач не зазначив в позові будь-якого обґрунтування наявності підстав щодо доцільності об`єднання позовних вимог про стягнення заборгованості по трьох кредитних договорах.

Щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 002/6434030-СК в розмірі 2782,63 грн., - згідно розрахунку заборгованості, наданого лише позивачем, вона повинна сплатити вказану суму у строк до 31.08.2024. Про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» їй стало відомо лише з позовної заяви. Позивач не надає доказів того, коли нею (відповідачкою) було сплачено останній платіж за Кредитним договором на рахунок первісного кредитора, щоб можна було б. належним чином, встановити коли у Банка виникло право вимоги. Позивач звернувся до суду у жовтні 2024 року, тобто з порушенням строків загальної позовної давності. Однак, договір факторингу № НІ/11/7-ф між Позивачем та AT «ТАСКОМБАНК» укладено 02.12.2022. Розрахунком заборгованості за Кредитним договором, що надав Позивач, підтверджується, що жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 02.12.2022 року від неї не надходило, Позивач не надав розрахунку від первісного кредитора, щоб вона надала свій розрахунок. Позивач долучає до матеріалів справи Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції AT «ТАСКОМБАНК» на укладання комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 002/6434030-СК та Паспорт споживчого кредиту. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦКУ). Вказаний Позивачем договір - є нікчемним, оскільки у договорі не дотримано вимог статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування» при його «начебто укладенні». Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Позивач також не надав належний доказ, який свідчив би про надання (перерахування) їй коштів. Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що саме їй по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 20352 від 09.09.2019 року в розмірі 7131,00 грн., позивач надає розрахунок первісного кредитора за період з 09.09.2019 року по 24.05.2021 року та долучає до справи власний розрахунок заборгованості з 06.02.2023 по 31.08.2024. Із довідки про рух коштів та стан заборгованості від 08.02.2022 року видно, що планова дата закриття по договору - 09.10.2019 року, доказів пролонгації відповідачкою не надано, тобто у первісного кредитора виникло право вимоги з 10.10.2019, тому пзивач звернувся до суду також з порушенням строків загальної позовної давності.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 364595852 від 14.06.2019 в розмірі 14501,52 грн., позивач долучає вказаний договір, та умовами якого строк виконання зобов`язання 28 днів. Долучено також додаткові угоди до вказаного Договору про пролонгацію його дії. Згідно додаткової угоди до Договору від 11.09.2019 року продовжено строк його дії на один день, тобто первинний кредитор мав право вимоги вже з 12.09.2019. Первісний кредитор уклав договір факторингу з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» ще 28.11.2018, а позивач уклав договір факторингу № .01.2019 з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 8 від 28.05.2020, позивач також мав достатньо часу для звернення до суду за захистом своїх прав. Однак, позивач надає Розрахунок заборгованості з 28.05.2020 року по 31.08.2024 року, де вказує, що з неї (відповідачки) стягнуто грошові кошти у сумі 7832,58 грн. не підтверджуючи, яким чином були стягнуті кошти, не підтверджує зарахування коштів, не повідомивши, що 05.10.2022 року рішенням Ставищенського районного суду Київської області визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 58773, вчинений 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, де відповідачем по справі був позивач, який незаконним шляхом намагався стягнути кошти саме по договору № 364595852 від 14.06.2019 року і ці кошти повинні бути повернені їй. Такі дії позивача свідчать про умисне переривання позовної давності. Позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що саме їй (відповідачу) по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені по справі. Таким чином, позивачем не підтверджено факт виконання умов Кредитного договору, на які він посилається, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів Позичальнику. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про обставини отримання нею (відповідачкою) грошових коштів, не були надані до суду. Фактично позивач не довів обставину набрання чинності Кредитними договорами, а відповідно і зобов`язання за такими договорами виконуватися не можуть, оскільки невиконані обов`язки Банком. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві (а. с. 91-99, 139).

Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, вивчивши доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23 травня 2019 року між відповідачкою ОСОБА_2 (після укладення шлюбу ОСОБА_4 - а. с. 100) та АТ «Таскомбанк» було укладено заяву-договір про комлексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/6434030-СК (кредитний договір № 002/6434030-СК) (а. с. 47). Відповідно до вказаної заяви-договору відповідачка акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комлексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщені' на веб-сайті Банку: www.tascombank.ua , бeззacтepeжнo приєдналась до умов Договору.

На підтвердження укладення вказаного договору позивачем до позову додано також Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, підписану відповідачем (а. с. 47 зв.), паспорт споживчого кредиту (а. с. 48).

Відповідно до розряхунку заборгованості за кредитним договором 002/6434030-СК від 23.05.2019, складеного представником позивача, за період з 02.12.2022 по 31.08.2024 заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 2782,63 грн., з яких 1119,04 грн. борг за основною сумою боргу, 1663,59 грн. за відсотками (а. с. 52).

02.12.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, a AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1) (а. с. 53 - 55).

Згідно п. 2.3. зазначеного договору факторингу відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних AT «ТАСКОМБАНК» за Кредитними Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від AT «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку № 2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому- передачі Реєстру Прав Вимог -підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а. с. 54).

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за вказаним Договором факторингу від 02.12.2022 АТ «ТАСКОМБАНК» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр права вимоги до боржників в кількості 7276 (а. с. 56).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до вказаного договору факторингу від 02.12.2022 (а. с. 57), у вказаному реєстрі зазначена відповідачка як боржник за вищевказаними кредитним договором № 002/6434030-СК від 23.05.2019 в сумі 2782,63 грн., з яких 1119,04 грн. за основною сумою боргу, 1663,59 грн. за відсотками.

Доказу здійснення оплати за відступлення права вимоги згідно вказаного договору факторингу відповідно до вказаних умов договору (п. п. 2.3, 3.1) позивачем суду не надано.

14 червня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_2 (після укладення шлюбу Скиба - а. с. 100), укладено кредитний договір № 364595852 (а. с. 8 - 9) за умовами якого (п. 1.1) товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно (п. 1.4). Кредит надається строком на 28 днів (п. 1.3), нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно в розмірі 350,40 процентів річних, що становить 0,96 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.4, 1.5 договору).

12.07.2019, 12.08.2019, 10.09.2019, 11.09.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору № 364595852 від 14.06.2019, відповідно до яких сторони сторони дійшли згоди в зв`язку з неможливістю виконання умов договору та на підставі звернення позивачальника продовжити строк дії, на який був наданий кредит, та змінено процентну ставку (а. с. 10, 11, 12, 13).

06.07.2019, 25.08.2019, 28.08.2019, 07.09.2019, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору № 364595852 від 14.06.2019, відповідно до яких було збільшено суму кредиту (а. с. 14, 15, 16, 17).

На підтвердження наявності заборгованості відповідачки за вищевказаним кредитним договом № 364595852 від 14.06.2019 позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано розрахунок заборгованості за цим договором, складеним представником позивача, згідно якого заборгованість відповідача за період з 28.05.2020 по 31.08.2024 становить 14501,52 грн., з яких борг по тілу кредиту - 7999,20 грн., борг по відсоткам - 6202,32 грн. (а. с. 22).

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим Договором (п. 2.1) (а. с. 18).

Проте, на підтвердження такого переходу прав вимоги позивачем до позову не додано такого Реєстру прав вимоги.

03.01.2019 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190103 у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (п. 2.1) (а. с. 19-20).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 у вказаному реєстрі зазначена відповідачка як боржник за вищевказаним кредитним договором № 364595852, за яким борг становить 22334,10 грн. з яких борг по тілу - 7999,20 грн.; сума заборгованості за відсотками - 14334,90 грн. (а. с. 21).

09.09.2019 ОСОБА_2 (після укладення шлюбу ОСОБА_4 - а. с. 100) уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Лайт Фінанс» договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 20352 від 09.09.2019 (надалі Договір позики № 20352) (а. с. 27-28).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Лайт Фінанс», а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами.

Згідно п. 7.1 договору позики Позичальник підтверджує, що він самостійно перед укладенням цього Договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проектом Договору та погоджується з ними.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідачки, наданої первісним Кредитором - ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» за період з 09.09.2019 по 24.05.2021 (а. с. 31 35) та розрахунку заборгованості, складеним представником позивача, заборгованість відповідачки за вищевказаним договором позики № 20352 від 09.09.2019 за період з 06.02.2023 по 31.08.2024 становить 7131 грн., з яких борг по тілу кредиту - 1500 грн., борг по відсоткам - 4881 грн., борг по пені 750 грн. (а. с. 36).

31.01.2023 на підставі Договору відступлення права вимоги № 20230131 укладеного між ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (новий кредитор) (п. 1.1)на умовах, встановлених цим договором Кредитор надає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги до Боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (портфель заборгованості (а. с. 37 - 39).

Пунктом 7.1 вказаного Договору відступлення визначено суму (розмір якої в наданій копії договору закреслено а. с. 39), яку Новий кредитор сплачує Кредиторові за придбання права Вимоги.

Згідно п. 7.2 договору новий кредитор здіснює оплату кредиторові шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7. 1 цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами договору. У випадку прострочення новим кредитором виконання обов`язку, передбаченого цим пунктом, всі права вимоги, які є предметом відступлення за цим договором, вважаються такими. що належать Кредитору, яке б то не було набуття зазначених прав Новим кредитором вважається недійсним, а всі зобов`язання за цим договором, вважаються припиненими.

06.02.2023 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20230206, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитиними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» і боржниками (п. 1.1) (а. с. 40 - 42).

Згідно п. 1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитним договорами, включаючи права вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Згідно п. 6.2.3 Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного Договору відступлення прав вимоги № 20230131 від 31.01.2023 (а. с. 43), у вказаному реєстрі зазначена відповідачка як боржник за вищевказаними договором позики № 20352 в сумі 7131 грн., з яких: 1500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4881 грн. сума заборгованості за річними відсотками; 750 грн. - сума заборгованості за пенею (а. с. 43).

Вказаний витяг з реєстру не містить доказів щодо підписання його представниками обох сторін Договору відступлення.

Слід зазначити, що суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно перейшло від ТОВ «Лайт Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а в послідуючому до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ») право вимоги за вищевказаним договором позики № 20352, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором відступлення права вимоги № 20230131 від 31.01.2023, та, крім того, позивачем до позову не додано як додаток до вказаного договору відступлення реєстр боржників (витягу з нього), про який зазначено в п. 1.1 цьогоДоговору відступлення № 20230131. А отже не надано суду належних допустимих доказів щодо переходу прав вимоги за договором позики № 20352 з урахуванням вищевказаних умов договору відступлення права вимоги № 20230131 (пункти 1.1, 7.1, 7,2) до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а в послідуючому до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не довів наявність у нього права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором позики № 20352.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що відповідачкою дійсно було укладено вищевказані договір позики з ТОВ «ФК «Лайт Фінанс» № 20352 від 09.09.2019, кредитний договір з АТ «Таскомбанк» № 002/6434030-СК від 23.05.2019 та кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 364595852 від 14.06.2019.

Проте, як зазначено вище, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не довів наявність у нього права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором позики № 20352 від 09.09.2019.

Щодо обгрунтованості вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 002/6434030-СК від 23.05.2019 та № 364595852 від 14.06.2019 слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між відповідачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 364595852 від 14.06.2019, право вимоги за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс», яке в подальшому передало вказане право вимоги позивачу - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»; розмір заборгованості за даним кредитним договором становить ту суму, що зазначена у додатку до договору факторингу від 03.01.2019, за яким позивач набув право вимоги до відповідача як кредитор у зобов`язанні.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При вирішенні питання щодо наявності права вимоги у позивача за вказаним договором позики суд виходить з наступного.

За умовами договору факторингу №28/1118-01, укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», відбувся перехід права грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (п. 2.1) (а. с. 18).

Проте, на підтвердження такого переходу прав вимоги позивачем до позову не додано такого Реєстру прав вимоги.

03.01.2019 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190103, за умовами якого відбувся перехід права грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі у Реєстрах прав вимоги (п. 2.1) (а. с. 19-20).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 у вказаному реєстрі зазначена відповідачка як боржник за вищевказаним кредитним договором № 364595852, за яким борг становить 22334,10 грн. з яких борг по тілу - 7999,20 грн.; сума заборгованості за відсотками - 14334,90 грн. (а. с. 21).

Тобто, фактично зазначений кредитний договір від 14.06.2019 року було укладено після укладення вищевказаних договорів факторингу від 28.11.2018 та 03.01.2019.

У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

Відтак, ураховуючи вищевикладені положення закону, що регулює спірні правовідносини та встановивши, що договір позики від 26.07.2023 станом на момент укладення 14.06.2021 Договору факторингу не був укладений, - суд вважає, що відступлення (продаж) неіснуючих станом на 14.06.2021 прав вимоги та майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суперечить статті 514 Цивільного кодексу України.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що права кредитора за кредитним договором № 364595852 від 14.06.2019 не перейшли від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі вищевказаного договору факторингу від 28.11.2018, і відповідно, в подальшому не перейшло до позивача ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» на підставі вищевказаного договору факторингу від 03.01.2019, що, відповідно, свідчить про відсутність таких прав у позивача на підставі укладеного ним Договору факторингу від 03.01.2019, тобто, позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідачки по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

При вирішенні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами № 002/6434030-СК від 23.05.2019 та № 364595852 від 14.06.2019 суд, крім того, враховує, що на підтвердження позовних вимог в цій частині позивачем було надано договори факторингу, акт прийому-передачі реєстри боржників, витяги з Реєстру боржників, копії кредитних договорів та розрахунки заборгованості за кредитними договорами, складені представником позивача.

У розрахунках заборгованості зазначено, що розмір заборгованості за кредитним договором 002/6434030-СК від 23.05.2019 складає 2782,63 грн., за кредитним договором та № 364595852 від 14.06.2019 складає 14501,52 грн..

Суд зазначає, що розрахунки заборгованості за вказаними договорами, складені, представником позивача, без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримала відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена нею, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за основною сумою боргу та відсотками, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 та інших.

Розрахунки заборгованості, на які посилався позивач у позові і які досліджені судом (а. с. 22, 52), не є первинними документами, що підтверджує отримання коштів, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Проте, будь-яких доказів, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідачки, щодо того, яку суму коштів отримала відповідач за укладеними кредитними договорами, яка частина тіла основного боргу та відсотків була сплачена нею, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, позивачем надано не було, а тому суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність вищевказаних заборгованостей, що заявлені до стягнення.

Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом судом в постановах від 22 вересня 2023 року у справі № 752/10157/22, від 08 січня 2024 року у справі № 754/3192/23., від 05 червня 2024 у справі № 758/12665/23.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Позивач в позовній заяві та у відповіді на відзив просить розглядати справу відсутність представника позивача в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 6 зв. 107 зв.), позивач, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача в порядку повернення кредиту вищевказаних заборгованостей за договором позики № 20352 від 09.09.2019 року в сумі 7131 грн. та за кредитними договорами № 002/6434030-СК від 23.05.2019 в сумі 2782,63 грн., № 364595852 від 14.06.2019 в сумі 14501,52 грн., а всього 24415,15 грн. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 510, 512, 513, 514, 516, 519, 626, 634, 638, 639, 1046 -1049, 1054 ч. 1, 1077 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 77, 78, 80, 81, 83, 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 17 грудня 2024.

Суддя Н. М. Марущак