г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 177/384/24
Номер провадження 2/213/2313/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Мазуренко В.В.,

секретар судового засідання Гусарова О.С.,

за відсутності сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом №177/384/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №601, за яким видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30000,00 грн, який пізніше було збільшено до 48600,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Станом на 31.12.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 72464,26 грн, з яких 42607,93 грн заборгованість за кредитом; 29856,33 грн заборгованість за процентами: 0 грн заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитним договором та понесений судовий збір.

Представником відповідача - адвокатом Хижняк А.В. подано відзив на позов. Проти вимог позивача заперечує в повному обсязі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення кредитного договору, ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, погодження між ними всіх істотних умов договору. Згідно правової позиції не підписані Умови та правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Заява-анкета від 26.11.2018 жодних істотних умов договору не містить, її піписання не свідчить про видачу кредиту.

Вказує, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення. За законодавством на час дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування споживач не несе відповідальності перед кредитором у разі прострочки виконання зобов`язання за споживчим кредитом та звільняється від обов`язку сплати неустойки та інших платежів, передбачених договором, які нараховані після 24.02.2022. Відповідач з 17.03.2022 перебуває на військовій службі є учасником бойових дій, отримав травму під час виконання бойового завдання. Відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, сплати штрафів (пені) за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Нарахована позивачем сума заборгованості значно перевищує суму позики, яку як вказує позивач, отримав відповідач. Надана позивачем виписка з рахунку не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які пред`являються до офіційного документу, тому не може слугувати доказом у справі. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. В позові позивач зазначив, що просить розглянути справу без участі свого представника.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі відповідача, проти позову заперечує, підтримує позицію викладену у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позовна заява надійшла до Криворізького районного суду Дніпропетровської області 22 лютого 2024 року. Ухвалою вказаного суду від 23.02.2024 позовну заяву направлено для розгляду за підсудністю до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі.

11 червня 2024 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом задоволені в повному обсязі та стягнуто заборгованість у розмірі 72 464,26 грн.

10 вересня 2024 року представником відповідача подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03 грудня 2024 року від представника відповідача адвоката Хижняк А.В. надійшов відзив на позов.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву №601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підписав паспорт споживчого кредиту. Підписання заяви відповідач беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення такого договору, яка розміщена на сайті банку, в повному обсязі з урахуванням умов надання послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування. Також піписанням заяви відповідач надав наступні підтвердження та запевнення: він ознайомлений з ДКБО, Тарифами Банк та цілком згодний, всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до заяви відповідач просив відкрити на його імя поточний рахунок №НОМЕР_1 у гривні та надати кредитну картку миттєвого випуску, на яку встановити кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн, розрахунковий день та платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Стандартна та реальна річна процентна ставка 47,88%. Аналогічні умови містяться і в паспорті споживчого кредиту, де також зазначено: тип кредиту кредитна лінія, строк кредитування 12 місяців з продовженням за відсутності заперечень будь-якої із сторін; мета кредиту загальні споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 62,0% річних, яка застосовується з 1 дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом. Загальні витрати за кредитом за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платежами 2577,58 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за таких самих умов 12577,58 грн. Проте такий розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10 000 грн та наступним її погашенням у строк 12 міс. рівними платежами.

Позивачем надана публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням правління банку, протокол №694 від 06.03.2018.

Як видно із довідки про збільшення кредитного ліміту 26.11.2018 відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн, який в подальшому періодично збільшувався та 10.07.2020 встановлений у розмірі 48 600 грн. Незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту відповідач не заявляв.

Із виписки по особовому рахунку №НОМЕР_1 за період з 26.11.2018 по 01.01.2024 видно операції по переказу коштів, видачі готівкових коштів через банкомат, оплату за придбання товарів через РОS-термінал, поповнення мобільного рахунку, погашення заборгованості по кредиту та процентам.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 01 січня 2024 року за відповідачем значиться заборгованість по вказаному кредитному договору в розмірі 72464,26 грн., з яких 42607,93 грн. заборгованість за кредитом; 29856,33 грн. заборгованість за процентами: 0 грн. заборгованість за комісією.

Також видно, що позичальник періодично сплачував кошти на погашення кредиту та відсотків.

За вихідним № КНО-44.2.2/3 від 02.01.2024 банком було направлено відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості за кредитом та необхідність її сплати, попереджено про наслідки невиконання цієї вимоги. У наданий строк заборгованість відповідачем ОСОБА_1 погашена не була.

Розмір заборгованості, зазначений в розрахунку, відповідачем не спростовано.

Також встановлено, що ОСОБА_1 з 17 березня 2022 року перебуває на військовій службі, 20 серпня 2022 року під час виконання бойового завдання отримав акубаротравму обох вух, також має діагноз деформу.чий артроз колінного суглобу.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з зобов`язань за договором кредиту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторонни та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір (ст.ст. 626, 628 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як видно із публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в рамках Договору банком надаються наступні види послуг Банку: відкриття та обслуговування Пакетів послуг Банку, які в залежності від наповнення Пакету послуг можуть включати наступні послуги: - відкриття та обслуговування Карткових рахунків в національній та іноземних валютах, випуск Карток; - послуга «Інтернет-банкінг» (Internet Banking); - послуга «SMS-банкінг» (SMS Banking); відкриття та обслуговування Депозитних рахунків, залучення коштів у Вклад; - Овердрафти для Клієнтів, які обслуговуються на умовах Зарплатних проектів; - Кредитна картка із відновлювальною Кредитною лінією; - Персональне обслуговування (в межах Пакетів послуг Black Platinum та Premiere) та послуга відкриття поточних рахунків для безготівкових переказів (в рамках Пакетів послуг, Black Platinum та Premiere); - інші послуги, що включаються до Пакету послуг відповідно до Тарифів. А також є послуги Банку, що можуть бути надані поза Пакетами послуг.

Із наданих позивачем доказів видно, що відповідач в заяві про приєднання до ДКБО від 26.11.2018 просив приєднати його до «SMS-банкінгу, інтернетбанкінгу, відкрити поточний рахунок та надати кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 30 000 грн. Сторонами визначені основні умови кредитування, в тому числі: тип кредиту кредитна лінія, валюта, сума кредитного ліміту, строк кредитування, розмір стандартної процентної ставки та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання з повернення кредиту.

Підписуючи заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, де зазначені істотні умови кредитного договору, відповідач погодився із вказаними умовами договору, тому зобов`язаний його виконувати в повному обсязі. Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Оскільки публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням правління банку, протокол №694 від 06.03.2018, тобто до укладення договору між сторонами від 26.11.2018, тому відповідач мав змогу ознайомитися та погодитися з ними.

Також встановлено судом, що банк надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, що видно із виписки по особовому рахунку №НОМЕР_1 .

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами.

В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15,від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Як зазначено в постанові ВС від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вищевказаним спростовуються твердження представника відповідача про те, що відсутні докази укладення договору кредиту, оскільки останнє не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України).

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій, у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Таким чином, у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договором повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами.

Встановлено, що відповідачем порушувались умови договору, своєчасно кошти на повернення кредиту не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості.

Наведений розрахунок заборгованості суд вважає належним та допустимим доказом по даній справі, із врахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 14 липня 2020 року по справі №367/4970/13-ц, постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц, постанові від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц, які підлягають застосуванню судом на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України.

Відповідно до позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц, провадження 61-19992 св заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як такт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Твердження представника відповідача про те, що позивач не надав належних наказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитом та відсотками, боржником не надано. Будь-яких клопотань з цього приводу стороною відповідача не заявлялось.

Також виписка з особового рахунку підтверджує користування кредитом відповідачем, та є належним доказом щодо заборгованості відповідача. Вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, провадження № 61- 9618св19.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, порушив свої зобов`язання, передбачені кредитним договором № 601, кошти на повернення кредиту своєчасно та в повному обсязі не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості, тому позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 42607,93 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, в частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Відповідно до копії довідок від 23.08.2024 №1163, від 21.04.2023 №1725, виданих командиром військової частини НОМЕР_2 , відповідач з 17.03.2022 по час видачі довідки, перебуває на військовій службі, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у звязку із збройною агресією РФ. Відповідач має посвідчення учасника бойових дій, видане 01.06.2023.

Таким чином, у період виникнення заборгованості з 17.03.2022, відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом з вказаної дати. Відтак відсутні правові підстави для стягнення з нього на користь позивача нарахованих відсотків в сумі 20400,68 грн. Такий висновок суду цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.05.2021 року у справі № 502/1438/18. Відсотки нараховані до часу отримання відповідачем статусу військовослужбовця в розмірі 9455,65 грн підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на викладене суд вважає слушним посилання представника відповідача у відзиві на застосування до даних правовідносин положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».

Посилання представника відповідача на п.7.1 ДКБО стосовно звільнення від майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо воно викликано факторами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), якими в даному випадку є збройна агресія російської федерації не приймається судом до уваги з огляду на те, що вказані умови договору стосуються звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від виконання договору взагалі. Як встановлено судом, позивачем не нараховано штраф чи пеню за невиконання відповідачем умов договору.

Суд звертає увагу, що посилаючись на неможливість виконання зобов`язання за кредитом через наявність форс-мажорних обставин, відповідач фактично визнає факт укладення вказаного вище кредитного договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, а також враховуючи пільги, надані законодавством військовослужбовцям, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі: 42607,23 грн заборгованості за кредитом, 9455,65 грн заборгованість за процентами, а всього 52 063,58 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1740,43 грн (52063,58* 2422,40/ 72464,26).

Керуючись ст.ст.207, 525, 526, 530, 611, 627, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 263-265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором кредиту №601 від 26 листопада 2018 року у розмірі 52063 (п`ятдесят дві тисячі шістдесят три) грн 58 коп, з яких: 42607,93 грн - заборгованість за кредитом; 9455,65 грн. - заборгованість за процентами.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 1740 (одна тисяча сімсот сорок) грн 43 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», адреса: 04070, Дніпропетровська область, місто Київ, вул. Андріївська, буд.4, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: Хижняк Анастасія Володимирівна, вул. Маршала Говорова, 18, оф.15, м. Одеса.

Дата складення повного тексту судового рішення - 10 грудня 2024 року.

Суддя В.В. Мазуренко