Справа №751/3841/24
Провадження №2/751/1146/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняРак Я.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 751/3841/24
за позовомОСОБА_1
до відповідачівОСОБА_2 Військової частини НОМЕР_1
провстановлення факту перебування на утриманні сина
третя особа учасники справи та представники: ІНФОРМАЦІЯ_1
позивачка представник позивача адвокатОСОБА_1. Кашуба М. О.
відповідачка представники відповідачів представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить встановити факт перебування на утриманні рідного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час його зникнення безвісті, тобто станом на 09.02.2024 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплачувати на її користь 1/2 частину коштів, передбачених п. 4, 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», посилаючись на те, що допомога, яку надавав їй син, була для неї постійним і основним джерелом існування. 09.02.2024 ОСОБА_4 зник безвісті під час проходження військової служби у зоні бойових дій, що є підставою для призначення пенсії та надання пільг. Для отримання виплат їй необхідно надати документи про перебування на утриманні сина.

Позовна заява надійшла до суду 26.04.2024. Ухвалою головуючого судді від 20.05.2024, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін.

17.06.2024 представник відповідача подала відзив, в якому просила відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що є буд-які рішення з приводу відмови в призначенні виплат грошового забезпечення, або повернення документів на доопрацювання. Не міститься взагалі документів, які би вказували, що такі виплати взагалі проводяться, тобто відсутні й взагалі спір. Не надано доказів, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні її сина ОСОБА_4 , станом на 09.02.2024. ОСОБА_1 не є особою пенсійного віку та не надано доказів, що вона оформила документи на постійний догляд чи є опікуном своєї матері ОСОБА_5 . Також, у військовослужбовця ОСОБА_4 є неповнолітній син - ОСОБА_6 , пакет документів на належні виплати був сформований на законного представника дитини - відповідача ОСОБА_2 . Позивачем не зазначено конкретних строків її утримання, зазначено лише, що ОСОБА_4 постійно проживав разом з позивачем та вів спільне господарство. Факт проживання не підтверджує жодним чином сімейних відносин між ними і не має значення для встановлення факту утримання ОСОБА_1 . Офіційні виплати ОСОБА_4 не могли бути основним та постійним джерелом засобів до існування його матері. Не надано підтверджень, що ОСОБА_4 до мобілізації, а саме з 18.08.2023 був працевлаштований і мав змогу утримувати, окрім себе, ще інших осіб (а.с. 87-91).

10.06.2024 надійшов лист від уповноваженого представника військової частини НОМЕР_1 щодо неможливості бути присутнім 11.06.2024 в судовому засіданні, оскільки військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 перебувають в зоні бойових дій. Повідомляє, що грошове забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 виплачується його дружині ОСОБА_2 . З приводу виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не зверталась, документів, що вона перебувала на утриманні сина, не надавала, тому рішень щодо відмови у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 не приймалось.( а.с. 64-66).

29.08.2024 від третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має статус юридичної особи, надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просять розгляд справи провести без їх участі та врахувати, що перебування особи на утриманні повинен мати постійний характер, систематичний, протягом певного періоду часу (а. с. 113-117).

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Позивачка наполягала на тому, що дійсно перебувала на утриманні сина ОСОБА_4 та має законне право на отримання виплат після його зникнення на війні.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог. Відповідач додатково повідомила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 2008 року, який рішенням суду було розірвано у 2021 році. Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після того, як її колишній чоловік був призваний до збройних сил та зник, вона звернулась до військової частини НОМЕР_1 та почала отримувати грошове забезпечення. До звернення позивачки з позовом, вона добровільно перераховувала ОСОБА_1 грошові кошти на картку позивача, що підтверджується платіжними інструкціями, але це з часом, це не влаштувало позивачку і вона звернулась з позовом до суду. Після того, вона зупинила перерахування коштів до вирішення справи в суді.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови в задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 14.03.1991, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розірваний 26.02.1991 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 13).

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно із актом обстеження № 34 від 25.03.2024 року матеріально-побутових умов проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та постійно проживав разом з мамою і вели спільне господарство. ОСОБА_1 не працює, здійснює постійний догляд за своєю хворою мамою, яка не може себе обслуговувати і самостійно не пересувається (а.с. 10).

Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.11.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірваний (а.с.93)

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 94).

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.02.2024 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 , обмежена в пересуванні (а.с. 15).

Відповідно до Сповіщення сім`ї №16 від 12.02.2024 року ОСОБА_1 була повідомлена ІНФОРМАЦІЯ_8 про те, що її син солдат ОСОБА_4 09.02.2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, зник безвісти в зоні ведення бойових дій в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області (а.с. 16).

Відповідно до листа №1/1567 від 28.02.2024 року зниклий безвісти ОСОБА_4 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до облікової карти був мобілізований 18.08.2023 року до в/ч НОМЕР_3 , подальше перебування військовослужбовця невідоме. У зв`язку з тим, що військовослужбовець має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 пакет документів на належні виплати був сформований на офіційного опікуна дитини ОСОБА_2 та надісланий до в/ч НОМЕР_1 для подальшого розгляду (а.с. 19).

Відомості щодо ОСОБА_4 внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, дата набуття статусу особи, зниклої безвісти 13.03.2024 (а.с. 28-29).

Згідно інформації фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2024 р. виплати членам сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 не здійснювалися (а.с. 25).

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 виплачується дружині ОСОБА_2 відповідно до постанови КМУ № 884. ОСОБА_1 до військової чатсини НОМЕР_1 з приводу виплати їй грошового забезпечення не зверталась, документів підтверджуючих що вона перебувала на утриманні сина не надавала. Рішень щодо відмови у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 військовою частиною не приймалось (а.с.66)

Відповідно до платіжних інструкцій від 12.04.2024, 14.04.2024, 23.03.2024, 20. 05.2024, 13.05.2024 відповідачка ОСОБА_2 добровільно перераховувала позивачці ОСОБА_1 через АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти, з призначенням платіжу «Для поповнення рахунку, ОСОБА_1 , 50% з заробітної плати безвісти зниклого ОСОБА_4 » (а.с.152-153).

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України від 19.11.2024, відповідачка ОСОБА_2 добровільно перераховувала позивачці ОСОБА_1 грошові кошти, з призначенням платіжу «Для поповнення рахунку, ОСОБА_1 , 15% та 50% з заробітної плати безвісти зниклого ОСОБА_4 » з 23.03.2024 по 20.05.2024 (а.с.158).

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 повідомила, що вона має дружні відносини з позивачкою, з відповідачем знайомі заочно, відносин ніяких немає. Вони були співмешканцями з ОСОБА_10 , вважає що вона була його цивільною дружиною з 2022 року. Вона з ОСОБА_4 періодично приїздили до його матері ОСОБА_1 та бабусі в гості в приватний будинок, раз на тиждень, іноді раз на два тижні, допомагали на городі, ОСОБА_4 рубав дрова. ОСОБА_4 їздив до матері частіше, бо не завжди в неї виходило. Познайомились вони з ОСОБА_11 02.02.2022 та почали зустрічатись, але разом не проживали та окремого господарства не вели. В серпні приблизно 7-8 числа 2023 року, ОСОБА_11 забрали на війну. Стосовно даного спору розуміє, що ділять гроші, а колишня дружина не дає гроші його матері, які нараховує військова частина. Виплати перестали нараховувати матері коли припинили платити заробітну плату. Позивачка проживає разом із бабусею ОСОБА_5 , яка є інвалідом, вона нею опікується. ОСОБА_4 допомагав матері із бабусею. ОСОБА_4 працював та мав дохід, надсилав матері та бабусі гроші, тільки ту суму, на яку були спроможні або скільки просили. До розлучення ОСОБА_4 проживав з колишньою дружиною. Вона перераховувала гроші, що нараховувались ОСОБА_4, як військовому, позивачці.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 , повідомив, що з позивачкою та відповідачкою знайомий добре, відносин немає ніяких. Спір розуміє щодо правильності розподілу грошей, бо хлопець ОСОБА_13 зник на війні безвісті. Вважає що мати має отримувати кошти, а не колишня дружина. З ОСОБА_14 знайомий з 2018-2019 року, краще почали спілкуватися коли перебували в окупації. ОСОБА_4 знає десь близько 5 років. Проживав ОСОБА_11 з мамою та бабусею, допомагав завжди, постійно привозив багато продуктів, забезпечував дровами, він періодично йому допомагав нести продукти, бо ОСОБА_4 затарювався добре. Дівчина у його була, проживала в Чернігові. До війни ОСОБА_4 працював електриком. Часто приїздив з дівчиною додому до матері. У позивачки, окрім ОСОБА_11 , є ще діти, але чи допомагають вони чи ні позивачці він цього не знає. Йому відомо, що позивачка виїздила після початку війни за кордон в Польшу до свої інших дітей, залишала свою матір, але не на довгий період.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_15 , повідомила, що відносини з позивачкою ОСОБА_1 сусідські, відповідачку також знає, як колишню дружину ОСОБА_11 , відносини у них нормальні. Розуміє, що мати втратила сина і немає виплат за сина. Колишня дружина ОСОБА_17 раніше приїздила разом з ОСОБА_11 на початку війни до матері та бабусі. Позивачка жила разом з матір`ю і ОСОБА_11 останнім часом також проживав разом з ними. Іноді бачила, що ОСОБА_17 приїздив вже і з новою дівчиною. ОСОБА_11 допомагав і матері і бабусі по господарству, постійно приїздив з продуктами ну і, напевно, давав кошти, але цього вона вже не бачила. ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , дійсно хвора, погано ходить. Позивачка дійсно виїздила за кордон, залишила свою матір і вона приходила до неї її провідати. Позивачка їздила до своїх інших дітей, а саме до сина ОСОБА_19 , під час війни, який проживає в Польші, але не може сказати на який час вона їздила.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Так згідно ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», члени сім`ї, які вважаються утриманцями - це члени сім`ї померлого, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.

Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання особою інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні .

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Так, 18 серпня 2023 року ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 , призначено види забезпечення та він почав отримувати регулярний дохід, що підтверджується Витягом з наказу командира військової частини від 18.08.2023 року. Відомостей про будь-який дохід ОСОБА_4 та відповідна можливість утримувати позивачку у період до 18.08.2023 суду не надано.

Суд також не бере до уваги надані позивачем копій квитанцій, на що також посилалась свідок ОСОБА_9 , за період з 07.09.2023 по 09.02.2024 про переказ грошових коштів, з приміткою «зарплата, ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_4 », оскільки вказані квитанції не містять інформації про відправника коштів та їх кінцевого отримувача.

В суді доведена та обставина, що військовослужбовець ОСОБА_4 дійсно почав отримувати офіційні виплати за період його служби з 18.08.2023 і зазначені виплати тривали короткий термін і не могли бути основним та постійним джерелом засобів до існування його матері, так як сама позивачка так і допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_12 зазначили, що ОСОБА_1 , виїжджала за кордон, залишила свою матір ОСОБА_5 та мешкала у інших своїх дітей, які не залучені до розгляду справи і відповідно, можливо, отримувала грошову допомогу від них також.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач в підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_4 належних доказів того, що ОСОБА_4 мав змогу утримувати, окрім своєї неповнолітньої дитини, ще і позивачку. При цьому позивач просить встановити факт її утримання сином без зазначення часового проміжку, коли він здійснював чи міг здійснювати таке утримання. Крім того, судом не встановлено що позивач є особою пенсійного віку та не надано доказів, що вона оформила документи на постійний догляд чи є опікуном своєї матері ОСОБА_5 .. Також, будь-яких рішень щодо відмови у виплаті грошового забезпечення саме ОСОБА_1 військовою частиною не приймалось.

Оцінюючи надані позивачем докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх доказів, суд приходить до висновку про недоведеність факту перебування її на утриманні.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні сина відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09.12.2024

Суддя А. С. Лібстер