КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Стариченком Миколою Петровичем, про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 450 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 24.07.2019 між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив відповідачу 450 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути готівкою у строк до 24.07.2022. При цьому, на підтвердження укладення вказаного договору, відповідачем була надана розписка про отримання грошових коштів в розмірі 450 000,00 грн. строком до 24.07.2022. Разом з тим, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у визначений строк та проігнорував вимогу позивача повернути йому грошові кошти, останній звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі (а.с.1-10).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 450 000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 500,00 грн. (а.с.32-35).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права, зазначав, що у справі не було постановлено ухвалу про закінчення підготовчого засідання та перехід до розгляду справи по суті. Також, матеріали справи не містять жодного доказу отримання відповідачем по справі судових повісток про виклик у судове засідання. Зазначав, що ним не подавалася до суду заява про визнання позовних вимог, а отже остання була сфальсифікована позивачем. Стверджував, що він не укладав з позивачем договору позики та не складав розписку про отримання грошових коштів від останнього. При цьому, також вказував, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що матеріали справи не містять оригіналу боргової розписки та договору позики (а.с.44-49).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.07.2024 апеляційну скаргу залишено без руху та на надано строк для усунення виявлених судом недоліків, зокрема сплати судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.105,106).

На виконання вимог ухвали відповідачем подано заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору у розмір 5 400,00 грн. (а.с.109,110).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26.07.2024 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, надано позивачу строк для подання відзиву та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с.112-114).

29.10.2024 до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від позову, в якій він просив закрити провадження у справі та скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі (а.с.142-144).

26.11.2024 до суду надійшла повторна аналогічна за змістом заява ОСОБА_2 про відмову від позову (а.с.151-153).

Заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 не подавав даний позов, за нього він був поданий невідомими особами, у зв`язку з чим він звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.11.2024 заяву ОСОБА_2 про відмову від позову задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_2 від позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2024 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - визнано нечинним. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу закрито (а.с.155-157).

02.12.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Стариченко М.П. звернувся до Київського апеляційного суду з заявою про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 50 000 грн. та судовий збір у розмірі 5 400,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме неправомірних дій позивача - ОСОБА_2 , що полягали в фальсифікації матеріалів справи та направленні позову до суду. Так, особа позивача ОСОБА_2 для ОСОБА_1 не встановлена та не відома; спілкування з останнім він ніколи не мав, більше того, жодних договорів позики коштів з ОСОБА_2 ніколи не вчиняв, грошей від нього не отримував. На підставі викладених фактів відділом дізнання Подільського УП за заявою ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження № 000815, відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

У зв`язку зі зверненням позивача до суду з даним позовом, відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується умовами Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 01.06.2024, актом виконаних робіт від 02.12.2024 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 219 від 02.12.2024 на суму 50 000,00 грн.

За вказаних обставин, вважає, що існують обґрунтовані підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу та відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України (а.с.158-165).

Учасники справи в судове засідання не викликалися у зв`язку з відсутністю такої необхідності (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вказувалося вище, ОСОБА_2 пред`явлено позов до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 450 000 грн. 00 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2024 позов задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 450 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 500 грн. 00 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.11.2024 задоволено заяву ОСОБА_2 про відмову від позову. Прийнято відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2024 визнано нечинним та закрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі представником відповідача було зазначено попередній розмір понесених витрат на правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн.

02.12.2024 через систему «Електронний суд» представником відповідача було подано заяву про розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою позивача від позову та закриття провадження у справі. На підтвердження понесення витрат представником відповідача надано до суду Договір про надання правничої допомоги від 01.06.2024, Додаткову угоду від 01.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт від 02.12.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера № 219 від 02.12.2024 на суму 50 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1 Договору про надання правничої допомоги адвокат надає правову допомогу клієнту з надання консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу клієнта, складення заяв, скарг, запитів, процесуальних та інших документів, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, а також на сприяння їх відновлення в разі порушення.

У відповідності до п. 3 Договору оплата гонорару визначається за домовленістю сторін. За необхідності з цього питання може бути укладена додаткова угода, яка є невід`ємною частиною цього договору. Оплата послуг адвоката не дає клієнту права вимагати від адвоката виконання інших робіт, не обумовлених цим договором.

Згідно з п.п. 2, 3 Додаткової угоди № 1 за надану правничу допомогу сторони домовились, що адвокат надає правову допомогу, яка полягає наступному: консультації, підготовка апеляційної скарги, клопотання про долучення доказів. За надану правничу допомогу, зазначену у п. 2 Додаткової угоди, клієнт сплачує адвокату 50 000,00 грн.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 в справі № 910/12876/19.

При цьому, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (підготовка апеляційної скарги та її подання в електронному вигляді), принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд приходить до висновку, що визначений розмір витрат на правничу допомогу є занадто завищеним, а відтак наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 10 000,00 грн.

Крім цього, відповідачу за рахунок позивача підлягають відшкодуванню понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 5 400,00 грн.

З урахуванням наведеного, наявні правові підстави для часткового задоволення заяви та постановлення ухвали про розподіл судових витрат, зокрема стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмір 5 400,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 133, 137, 141, 142, 270, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Стариченком Миколою Петровичем, про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 5 400 (п`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова