Справа № 177/2545/23
Провадження № 2/177/182/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судового засідання Кантилович К.А.

представника позивача Монастирного Д.В.

представника відповідача Кафтасьєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/2545/23 за позовом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,

встановив:

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що до 25.10.2019 року на території, та у власності Лозуватської сільської ради знаходилась вільною від користування земельна ділянка, кадастровий номером :03:001:0663, цільове призначення 03.07 «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», зальною площею 0,0743 га. 16.07.2018 року до Лозуватської сільської ради надійшла заява з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації та оформлення договору оренди земельної ділянки від ОСОБА_1 , як власника розташованої нежитлової будівлі на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно технічного паспорту являє собою «Громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами». З метою передачі в оренду частини вищевказаної земельної ділянки, та з метою вилучення для суспільних потреб територіальної громади другої частини земельної ділянки площею 0,0467 га, 25.10.2019 року Лозуватською сільською радою було прийнято рішення №692-ХХХVII/VII «про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0663» на дві окремі ділянки площами 0,0467 га та 0,0276 га, відповідно. Після затвердження технічної документації та реєстрації права комунальної власності за територіальною громадою, в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, було окремо створено дві земельні ділянки, одна з яких площею 0,0467 га, кадастровий номер :03:001:0928, залишається для суспільних потреб територіальної громади, а земельна ділянка площею 0,0276 га, кадастровий номер :03:001:0929, підлягає передачі в тимчасове платне користування ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Враховуючи площу відокремленої земельної ділянки, відповідач відмовився від укладання договору оренди земельної ділянки аргументуючи це малою площею земельної ділянки, яка пропонується в оренду. Починаючи з 2013 року, та після відмови укладання договору оренди земельної ділянки в 2019 році, відповідач по теперішній час фактично та без будь-якої правової підстави користується вищевказаною земельною ділянкою. З метою фіксування факту користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів 24.01.2022 року та 24.02.2023 року комісією з вирішення житлово-комунальних та земельних питань було проведено обстеження вищевказаної земельної ділянки та складено відповідні акти, згідно яких користування земельною ділянкою відповідачем підтверджено, останнє обстеження земельної ділянки з метою фіксування факту користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів було проведено комісією з благоустрою населених пунктів Лозуватської сільської ради 16.11.2023 року, за результатами якого були підтверджені обставини, що вказують на користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. В той же час, за період користування земельною ділянкою, відповідач не сплатив жодних платежів власнику земельної ділянки, в тому числі платежів з орендної плати за користування земельною ділянкою, яка становить 12% від нормативно грошової оцінки відповідної земельної ділянки (згідно пункту 274.2 статті 274 Податкового кодексу України). З огляду на викладене, та враховуючи відсутність правовідносин, можна вважати, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави за рахунок Лозуватської сільської ради, як власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою за період з 01.11.2021 року по 01.11.2023 року (період розрахований згідно статті 257 ЦК України в межах загальної позовної давності), та зобов`язаний повернути ці кошти, в розмірі 88 515, 75 грн.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 63 421, 63 грн, 3% річних в розмірі 3 972, 10 грн за користування чужими коштами, інфляційні втрати в сумі 21 122,02 грн, за користування чужими коштами, а також стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 14.12.2023 року позовну заяву на підставі абз. 2 ч.1 ст. 177 ЦПК України залишено без руху.

18.12.2023 року недоліки зазначені в ухвалі про залишення позову без руху виправлено.

Ухвалою суду від 18.12.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

25.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог Лозуватської сільської ради відмовити у повному обсязі. Так, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0743 га, для використання для комерційного використання. З метою оформлення права користування земельною ділянкою, відповідач звернулася до Лозуватської сільської ради задля отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. За результатами звернення, Лозуватською сільською радою прийняте від 19.07.2018 року, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель житлової та громадської забудови для розміщення нежитлової будівлі площею 0,0743 га в АДРЕСА_1 , для подальшої передачі в оренду для комерційного використання, кадастровий номер :03:001:0663. Після виготовлення технічної документації із землеустрою, подати її на затвердження до Лозуватської сільської ради та заключити договір оренди на земельну ділянку. Після виготовлення технічної документації, ОСОБА_1 , було відмовлено в укладанні договору оренди. Лозуватською сільською радою повідомлено, що земельна ділянка 0,0743 га було розділено, на окремі земельні ділянки 0,276 га та 0,0467 га, рекомендовано звернутися до сільської ради для укладання договору оренди саме на земельну ділянку розміром 0,276 га. Не погодившись з порушенням своїх прав ОСОБА_1 звернулася до суду про визнання протиправним рішення. Рішенням суду визнано незаконним та скасовано рішення Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 692-ХХХVII/VII від 25.10.20219 року «Про відмову в наданні дозволу на заключення договору оренди земельної ділянки». Таким чином, на думку ОСОБА_1 підстав для звернення до суду у Лозуватської сільської ради немає. Крім того, посилання позивача на акти комісії з вирішення житлово-комунальних та земельних питань від 24.01.2022 року, 24.02.2023 року та 16.11.2023 року, є неналежними доказами, оскільки під час їх складання не була присутня ні власник будівлі, ні її представник. В позовній заяві відсутнє належне обґрунтування визначення вартості нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та ставки в розмірі 12 %. Також, позивач самостійно визначив цільове призначення земельної ділянки, як для магазину, натомість, згідно Договору купівлі-продажу, набуте майно вказане як нежитлова будівля, без визначення її цільового призначення. Розрахунок 3% річних та індексу інфляції є безпідставними, оскільки відсутні докази звернення позивача до відповідача з 01.11.2021 року, тому застосування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань необґрунтованим. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що позовні вимоги є безпідставними та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача Монастирний Д.В. на позовних вимогах наполягав, просив стягнути з відповідача невиплачену орендну плату за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 у розмірі 63 421, 63 грн, 3% річних 3 972, 10 грн, інфляційні втрати 21 122,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Представник відповідача адвокат Кафтасьєва Г.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенком О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №7605 від 23.12.2013 року Споживче товариство «Інгулець», надалі «Продавець», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків Робкоопу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та ОСОБА_1 , надалі як «Покупець», уклали цей договір про наступне. За цим договором Продавець зобов`язується передати майно у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майно і оплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Майном, що відчужується за даним Договором, є окремо розташована нежитлова будівля під літ. «А-1», «А», розміром 11,33 х 18,1 м, загальною площею 174,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За даними, вказаними в Витязі з Державною земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013, виданому 03.04.2013 року державним кадастровим реєстратором Туренко І.О., управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, відчужувана нерухомість розташована на земельній ділянці площею 0,0743 га, кадастровий номер :03:001:0663, вид використання для комерційного використання (обслуговування магазину), форма власності державна (а.с.12-13).

Відповідно до Технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , виготовлений КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке Бюро технічної інвентаризації» 01.03.2020 року зазначена характеристика будівлі (а.с.14).

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру від 15.07.2019 року земельна ділянка, зальною площею 0,0743 га, кадастровий номер :03:001:0663, розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення 03.07 «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», знаходиться в комунальній власності (а.с.12).

Рішенням Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області XXVIII сесії VII скликання від 25.10.2019 року №692 відмовлено в надані дозволу на заключення договору оренди земельної ділянки площею 0,0743 га, кадастровий номер :03:001:0663, для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 49 років. Надано дозвіл територіальній громаді Лозуватської сільської ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за зазначеною вище адресою, заключити договір оренди земельної ділянки під нежитловою будівлею з АДРЕСА_1 , та здійснити державну реєстрацію обох земельних ділянок у встановленому законом порядку (а.с.13 зворот).

Відповідно до Рішення Лозуватської сільської ради №948-ХLIV/VII від 06.10.2020 року вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :03:001:0663, Територіальної громаді в особі Лозуватської сільської ради для обслуговування магазину площею 0,0467 га (кадастровий номер :03:001:0928) та площею 0,0276 га (кадастровий номер :03:001:0929), за адресою АДРЕСА_1 . Здійснити державну реєстрацію у встановленому законом порядку (а.с.13 зворот).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка, загальною площею 0,0276 га, кадастровий номером :03:001:0929, цільове призначення 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (а.с.76,77).

З актів обстеження земельної ділянки, яка використовується без правовстановлюючих документів від 24.01.2022 року, 24.02.2023 року та 16.11.2023 року (а.с.15) вбачається, що членами комісії проведено обстеження земельної ділянки, з метою встановлення умов її використання, за адресою АДРЕСА_1 . В результаті обстеження земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,0276 га, кадастровий номер :03:001:0929, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, комісією встановлено, що на даній земельній ділянці розташована нежитлова будівля загальною площею 0,0174 кв.м., яка перебуває у власності ОСОБА_1 . Також, комісією встановлено, що ОСОБА_1 використовує дану земельну ділянку в повному обсязі без належним чином оформлених правовстановлюючих документів та не сплачує орендну плату за її використання.

Відповідно до довідки Фінансового управління Лозуватської сільської ради №147 від 16.11.2023 року до бюджету Лозуватської сільської ради за період з 2021-2023 років сплати орендної плати з фізичних осіб від ОСОБА_1 не надходило (а.с.16).

Згідно Витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 15.11.2023 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0929 становить 221 964, 29 гривень (а.с. 14 зворот).

Позивачем на адресу відповідача направлялася вимога від 21.12.2023 щодо сплати заборгованості з плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :03:001:0929, площею 0,0276 га (а.с. 148).

Рішенням Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області XXХІІІ сесії VIIІ скликання від 22.05.2024 №3991 скасовано рішення Лозуватської сільської ради №692 від 25.10.2019 «Про відмову в наданні дозволу на заключення договору оренди земельної ділянки» (а.с. 149).

Згідно, наданого позивачем, розрахунку сплати коштів за використання земельної ділянки площею 0,0276 га, кадастровий номер :03:001:0929, призначеної для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, ставка орендної плати за земельну ділянку складає 12 %. Стосовно нормативного грошової оцінки земельної ділянки, розділивши нормативно грошову оцінку земельної ділянки за 2023 рік в розмірі 211 964, 29 грн на коефіцієнт індексації 1,15 (встановлений на 2022 рік Податковим кодексом України) отримаємо нормативно грошову оцінку земельної ділянки за 2022 рік в розмірі 184 316,77 грн, розділивши 184 316,77 на 1,1 (коефіцієнт 2021 року) отримаємо нормативно грошову оцінку земельної ділянки за 2021 рік в сумі 167 560, 00 грн. Маючи нормативно грошові оцінки земельної ділянки, було вирахувано суми неправомірно збережених коштів.

Отже, за період з 2021 року по 2023 рік, заборгованість становить: за 2021 рік 20 107,20 грн (167 560, 00*12%), за 2022 рік 22 118,01 грн (184316,77*12%), та за 2023 рік 25 435,71 (211964,29*12%) (а.с.16 зворот).

Крім того, в тексті позовної заяви, позивач зазначив, що враховуючи утриману орендну плату за період з 2021 року по 2023 рік (63421,63 грн), з відповідача, також, підлягають стягнення трьох відсотків річних за користування чужими коштами 3 972,10 грн та інфляційних втрат за утримання орендної плати 21 122,02 грн, без надання розрахунку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України (далі ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Згідно із частиною першою статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події.

Отже, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Зазначені правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 09.11.2021 у справі №905/1680/20.

Таким чином, посилання позивача у позові на положення ст. 1212 ЦК України в частині стягнення з відповідача безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати за користування без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою суд вважає підставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.

Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права, а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом з моменту набуття відповідачем права власності на нерухоме майно договір оренди спірної земельної ділянки між сторонами по справі не укладався та право оренди відповідно до закону не реєструвалось.

Відтак, грошові кошти з орендної плати за користування земельною ділянкою до бюджету Лозуватської сільської ради відповідач не сплачувала.

Посилання представника відповідача про те, що відповідач зверталася до Лозуватської сільської ради для надання дозволу на виготовлення технічної документації з подальшим укладенням договору оренди, але через наявність спору, який розглядався судом, зазначене питання не було вирішено, не спростовують той факт, що відповідач користувалася земельною ділянкою без сплати орендної плати.

Стосовно нормативно грошової оцінки земельної ділянки суд зазначає наступне.

Належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, які містять інформацію щодо предмета спору (постанова Верховного Суду від 01 березня 2023 року справі № 751/1543/19).

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо не обґрунтованості застосування нормативно-грошової оцінки використаної при здійсненні розрахунку розміру безпідставно збережених коштів орендної плати за користування оспорюваної земельної ділянки з наступних підстав.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 01 січня поточного року, що визначається за певною формулою.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 Податкового кодексу України.

При цьому, ст.12 Закону України «Про оцінку земель» регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст.13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (ст.18 Закону України «Про оцінку земель»).

Абзацом 1 пункту 289.1 ст.289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Щодо коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, то відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2021 рік - 1,1; 2022 рік - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення - 1,15.

Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки Великої Палати Верховного суду у справі 905/1680/20, відповідно до яких Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом щодо проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

У даному випадку, оскільки витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки отримано Лозуватською сільською радою в 2023 році, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки вказаний у витязі на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0929, загальною площею 0,0276 га, за 2023 рік становить 211 964, 29 грн (згідно з Витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок), за 2022 рік 184 316, 77 грн (211 964, 29 грн розділити на 1,15 (коефіцієнт 2022 року), за 2021 рік 167 560, 70 грн (184 316, 77 грн розділити на 1,1 (коефіцієнт 2021 року).

Стосовно розміру ставки податку за земельні ділянки у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0929, загальною площею 0,0276 га, суд зазначає наступне.

В силу статті 143 Конституції України, статті 12 Податкового кодексу України, частини 1 статті 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Лозуватська сільська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Проте, представником позивача не було надано доказів про правомірність застосування ставки орендної плати в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Тому, при визначенні ставки оренди за земельну ділянку необхідно застосовувати п. 5 ст. 288 ПК України, яким встановлений мінімальний розмір орендної плати, що не муже бути меншим за розмір земельного податку.

Незважаючи на договірний характер користування земельною ділянкою, орендна плата має граничний мінімальний розмір. Вона повинна відповідати вимогам підпункту 288.5.1 Податкового кодексу України й бути не меншою, ніж визначено положеннями цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

3і статті 274 Податкового кодексу України вбачається, що максимальний розмір ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, становить 3 відсотки від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно, максимальна ставка земельного податку в розмірі 3%, визначена ст. 274 Податкового кодексу України, одночасно є мінімальним розміром орендної плати, яка повинна справлятись до місцевого бюджету за користування земельною ділянкою.

Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням сільської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.

Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати земельної ділянки площею 0,0276 га, кадастровий номер :03:001:0929, застосувавши ставку орендної плати 3 %. Розрахунковий період з 01.01.2021 року по 31.11.2023 року, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 12.12.2023 року.

Отже, розмір безпідставно збережених коштів за 2021 рік складає 5 026, 82 грн (167 560, 70 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3,0% (ставка орендної плати); за 2022 рік складає 5 529, 50 грн (184 316, 77 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3,0% (ставка орендної плати); за січень-листопад 2023 року складає 5 829, 02 грн (211 964, 29 грн. (нормативна грошова оцінка земельної ділянки) х 3,0% (ставка орендної плати) / 12 місяців х 11 місяців), а всього 16 385, 34 грн ОСОБА_1 збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати земельної ділянки площею 0,0276 га, кадастровий номер :03:001:0929, за період з 01.01.2021 року по 31.11.2023 року, в розмірі 16 385, 34 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, то суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 21 122,02 грн. інфляційних витрат та 3 972, 10 грн. трьох відсотків річних за користування чужими коштами, розрахунків не надав.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд установив, що за період прострочення відповідачем розмір 3% річних становить 476, 71 грн, а саме: 150, 80 грн. за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 (5 026,82 x 3 % x 365 : 365 : 100) + 165, 89 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 (5529,50 x 3 % x 365 : 365 : 100) + 160, 02 грн за період з 01.01.2023 по 31.11.2023 (5829, 02 x 3 % x 334 : 365 : 100), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Змістом позову позивача є також вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат за порушення строку виконання грошового зобов`язання на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

За змістом пункту 289.2. статті 289 Податкового кодексу України коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок розраховується за індексом споживчих цін (індекс інфляції).

Індекс споживчих цін (індекс інфляції) це показник що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, який, зокрема застосовується для розрахунку втрат від інфляції на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

При індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки та визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки на наступний рік застосовуються індекс споживчих цін за минулий рік.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати, механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування.

Одночасна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки земельної ділянки призведе до подвійного збільшення орендної плати на велечину індексу інфляції.

Враховуючи, що розмір безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою у 2021-2023 роках розрахований позивачем та перерахований судом з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки на 2023 рік, при індексації якої враховані індекси споживчих цін за попередні роки, стягнення з відповідача інфляційних втрат, нарахованих на розмір орендної плати, призведе до подвійного стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, тому суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення втрат від інфляції.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Лозуватської сільської ради підлягають задоволенню частково в частині стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку, площею 0,0276 га, кадастровий номер :03:001:0929, за період з 01.01.2021 року по 31.11.2023 року у розмірі 16 385, 34 грн та 3% річних у розмірі 476, 71 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (19%) в розмірі 509, 96 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, , безпідставно збережені кошти у розмірі несплаченої орендної плати за період з 01 січня 2021 року по 31 листопада 2023 року в розмірі 16 385, 34 грн (шістнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять грн тридцять чотири коп.) гривень, 476, 71 грн (чотириста сімдесят шість грн сімдесят одну коп.) 3 % річних, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 509, 96 грн (п`ятсот дев`ять гривень дев`яносто шість коп.)

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2024 року.

Суддя В.В. Лященко