ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9346/24 Справа № 206/2014/24 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Маркело Валентини Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , 25.05.2021 на підставі кредитного договору №001 видано кредит у сумі 100000 грн.. Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним, відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно під виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не виконано свої кредитні зобов`язання належним чином у зв`язку з чим станом на 03.03.2024 рік, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, яка складає 130944.15 грн.( 66019.36 грн. - заборгованість за кредитом; 9.37 грн. - заборгованість процентами; 64915.42 грн. - заборгованість за комісією).

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 130944.15 (сто тридцять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 15 копійок) гривень та вирішити питання щодо витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із вимогами позовної заяви відповідачем подано відзив, який мотивовано тим, що 25.05.2021 року позивачем була підписана Заява про приєднання №001. Згідно цього кредитного договору вона отримала кредит в розмірі 100 000 грн. строком на 36 місяців.

Згідно п.5 Договору був встановлений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% від суми кредиту ( 2990 грн. щомісячно, а всього 107640 грн). П.6 Договору встановлена процентна ставка 0,01%. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.22-23) станом на 03.03.2024 року сума заборгованості складає: по сумі кредиту 66019,36 грн.; по процентах 9,37 грн.; по комісії 64915,42 грн., а всього 130 944,15 грн.

Вважає, що п. 5 кредитного договору щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% від суми кредиту є нікчемним з моменту укладення договору.

10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання Інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За обслуговування кредитної заборгованості за період з 25.05.2021 року нею було сплачено 34579,38 грн., згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Отже, сума заборгованості за тілом кредиту повинна бути зменшена та складати (66019,36 34579,38) 31439,98 грн., яку вона вважає вірною та не заперечує щодо задоволення вимог банку у цій частині розміру заборгованості, та стягнення з неї судового збору у розмірі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволені частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним Договором № 001 від 25.02.2021 року, у розмірі 66019,36 грн., заборгованість по сумі кредиту.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Маркело В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити зменшивши суму заборгованості за кредитом до 31 439, 98 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що за час дії кредитного договору ОСОБА_1 сплатила комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 34579, 38, що підтверджується розрахунком доданим до позову, а тому вважає, що Банк не мав права стягувати плату за вказаними правовідносинами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 травня 2021 року ОСОБА_1 підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №001 від 25.05.2021 року для отримання споживчого кредиту в сумі 100000,00 грн. зі сплатою розміру комісії на обслуговування кредитної заборгованості 2,99% та сплатою процентної ставки 0,01% річних. /а.с.10-11/

Сторонами було погоджено графік здійснення платежів.

Згідно платіжної інструкції №TR.49530452.77029.8810 від 25.05.2021р. позивачем видано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. згідно кредитного договору №001 від 25.05.2021 року.

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати кредиту, відсотків та комісії за його обслуговування належним чином не здійснювала, в результаті чого, станом на 03.03.2024 р., має заборгованість за договором у сумі 130944 грн. 15 коп., з яких: 66019 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом, 09 грн. 37 коп., заборгованість за процентами, 64915 грн. 42 коп. заборгованість по комісії

Задовольняючи позов та стягуючи на користь банку заборгованість за Кредитним Договором № 001 від 25.02.2021 року у розмірі 66019,36 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту, районний суд виходив з того, що вказана заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню на підставі рішення суду.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення комісії виходив з того, що така позовна вимога є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягненні заборгованості за комісією та процентами не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про незаконність стягнення з відповідачки щомісячної плати за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, тому стягнена сума боргу повинна бути зменшена на суму сплаченої комісії за час користування кредитними коштами

Вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

25 травня 2021 року відповідач звернулася до банку з метою отримання кредиту. В той же день відповідачем була підписана заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Окрім того, 25.05.2021 року поряд із заявою відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту, яким вона була ознайомлена з детальними умовами кредитування.

Так, згідно з паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який власноручно підписала відповідач та з яким погодилась, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 2,99 % від початкової суми кредиту, яку відповідач згідно із умовами кредитного договору щомісячно повинна сплачувати ануїтетними (рівними платежами) кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів.

Відповідач під час укладення договору ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором, паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи. Також в заяві було встановлено розмір процентної ставки 0,01%річних,реальна річна процентна ставка 72.17 %, загальна вартість кредиту та ін умови (а.с.10)

Паспорт споживчого кредиту був підписаний перед підписанням заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Паспорт споживчого кредиту був наданий Відповідачу на виконання вимог ст.9 Закону України Про споживче кредитування від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ, згідно якої передбачено, що споживачу надається інформація, до укладення договору про споживчий кредит, що і було зроблено з боку Банка

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами відсутність користування послугами щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості .

Отже, чинним законодавством України позивачу було надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегією суддів не встановлено підстав для задоволення скарги та скасування судового рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Маркело Валентини Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: