УХВАЛА

18 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 643/4873/20

провадження № 61-7474св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої визначено ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Алтуніна Тетяна Петрівна, ОСОБА_4 ,

вирішуючи питання про самовідвід суддів Синельникова Євгена Володимировича, Білоконь Олени Валеріївни, Сакари Наталії Юріївни, Осіяна Олексія Миколайовича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої визначено ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Алтуніна Тетяна Петрівна, ОСОБА_4 , про часткове розірвання спадкового договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року,

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, провадження у цій справі закрито у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В. (головуючий), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 травня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до місцевого суду.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, касаційний суд виходив із того, що висновки судів про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України є помилковими, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво. Судами не враховано, що ОСОБА_1 звернулась із позовом про розірвання спадкового договору за життя, а після її смерті всі права та обов`язки за договором перейшли до її спадкоємців, коло яких і мав з`ясувати суд першої інстанції.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано спадковий договір, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 20 червня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т. П., реєстровий № 919, у частині укладення правочину з ОСОБА_3 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У травні 2024 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду звернувся ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Синельникова Є. В. (головуючий), Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (судді-доповідача), Шиповича В. В.

Отже, судді Синельников Є. В., Білоконь О. В., Осіян О. М., Сакара Н. Ю., які входять до складу колегії суддів, визначеної для розгляду справи № 643/4873/20, вже брали участь у розгляді цієї справи в суді касаційної інстанції та висловили правову позицію щодо можливості правонаступництва у спірних правовідносинах, яку мали врахувати суди під час продовження розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом із тим, як вбачається з постанови Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що при повторному розгляді справи суд першої інстанції, допустивши до участі у справі в якості правонаступника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та прийнявши до розгляду його уточнену позовну заяву, помилково не звернув на увагу на те, що останній є набувачем в оспорюваному спадковому договорі та відповідачем у даній справі, а отже не може бути правонаступником позовних вимог відчужувача.

Також апеляційний суд зазначив, що надавши одному зі спадкоємців - ОСОБА_2 статус правонаступника померлого відчужувача у спірних правовідносинах, місцевий суд залишив поза увагою, що інший відповідач - ОСОБА_3 , з огляду на загальні положення цивільного права, також є спадкоємцем першої черги за законом, а отже правонаступником ОСОБА_1 .

Суд також виснував, що зважаючи на статус ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , визначених у спадковому договорі як набувачів та визначених позивачкою ОСОБА_1 як відповідачів у її позові, вони не можуть бути правонаступниками позивачки у спірних правовідносинах та один із них не може поєднувати у собі статус набувача і правонаступника відчужувача.

З касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року вбачається, що одним із доводів обґрунтування незгоди із висновком апеляційного суду є посилання заявника на те, що він є єдиним правонаступником ОСОБА_1 до якого перешли права та обов`язки останньої, тому він може бути правонаступникам позивача у вказаній справі.

Як вказувалось вище, колегія суддів у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року вже висловила свою правову позицію щодо можливості правонаступництва у спірних правовідносинах.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З урахуванням викладеного та розуміючи необхідність усунення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності суду, заяви суддів Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Осіяна О. М. про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяви про самовідвід суддів Синельникова Євгена Володимировича, Білоконь Олени Валеріївни, Сакари Наталії Юріївни, Осіяна Олексія Миколайовича у справі № 643/4873/20 задовольнити.

Передати цивільну справу № 643/4873/20 для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович