ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3099/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Овчаренко К.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представників позивачки - адвокатів Метюшева А.С., Мороза О.О.,

представника відповідача - адвоката Сівоздрава А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

У С Т А Н О В И В:

06.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Справа надійшла до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10.10.2023 про передання для розгляду за підсудністю.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М.

Ухвалою від 21.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті в судове засідання на 30.01.2024 о 15 год. 30 хв.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивачка стверджує, що в період 16.08.2022 по 24.10.2022 вона працювала продавцем у квітковому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який у фотогалереї « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , де також надавалися послуги з оформлення та декору івентів, галерей та шоу-румів, проводилися флористичні майстер-класи ОСОБА_3 .

Її роботодавцем виступав особисто суб?єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 . Погоджена при прийомі на роботу заробітна плата за домовленістю складала 800 (вісімсот) гривень за 1 робочу зміну. Після співбесіди та інструктажу вона надала копію паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП, а ОСОБА_2 пообіцяв укласти з нею трудовий контракт та зареєструвати його в Центрі зайнятості, що так і не було зроблено.

До обов?язків позивачки належали наступні: підготувати робоче місце (поміняти воду для квітів; підрізати квіти, що стоять у вазах; забезпечувати чистоту у торговому залі; продавати букети, квіти та декор, що знаходяться в магазині; зв`язуватися з постачальниками, замовляти товар та закуповувати квіти; приймати замовлення на оформлення та декор від клієнтів; вирішувати особисті питання ОСОБА_3 (його замовлення по місту, організація роботи в складських приміщеннях, організовувати роботу інших працівників та надання послуг); організовувати майстер-класи (пошук та запис бажаючих, купівля матеріалу, підготовка до майстер-класів, фото- та відеозйомка, ведення звітності про оборот коштів в магазині та багато іншого. Нерідко вона самостійно замовляла товари, оплачувала їх, організовувала доставку до магазину, а роботодавець компенсував її витрати гогівкою.

Зазвичай, повна робоча зміна тривала з 11-00 по 21-30.

Як виявилося, у ОСОБА_2 за період працевлаштування позивачки було багато боргів, здебільшого заборгованість за оренду складських приміщень, де він зберігав декор та інвентар.

Заробітну плату на картку позивачки ОСОБА_2 перераховував вкрай нерегулярно, але оплати інколи були.

ОСОБА_2 регулярно просив позивачку позичити йому гроші для термінового погашення боргів перед орендодавцями складським приміщень та для розрахунку з постачальниками за квіти.

Одного ранку ОСОБА_2 звернувся до позивачки з питанням, щоб вона йому позичила гроші для оптової закупки товару, який він одразу продасть та погасить всі борги перед нею. Перспектива вирішити одразу всі фінансові питання виявилася для неї занадто спокусливою, про що вона вже сильно пожалкувала. Врешті решт, через затримки у виплаті заробітної плати та відсутність контакту з роботодавцем позивачка через месенджер «Телеграм» попередила ОСОБА_2 про неможливість подальшої співпраці на таких умовах та написала заяву про звільнення і, передавши свою зміну 24.10.2022, більше на роботу в магазин не виходила.

Наявність заборгованості по заробітній платі, яка складає 18 400,00 гривень, (23 робочих зміни по 800,00 грн за 1 зміну), ОСОБА_2 визнає, але жодних заходів з її погашення з кінця жовтня 2022 року до дати подання позовної заяви так і не вжив.

Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник зобов?язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Ні в день звільнення, ні пізніше заборгованість погашена не була.

У позові заявляє такі вимоги:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 18 400,00 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні в розмірі 103 200,00 грн.

Позивачка зазначає, що кількість фактично відпрацьованих нею днів у вересні та жовтні 2022 року складає 23 робочих зміни. Середньоденна заробітна складає 800,00 грн. Кількість робочих днів за шість місяців, що минули з дня звільнення позивачки (з 24.10.2022), становить 129 днів. Середній заробіток, який підлягає сплаті за затримку повного розрахунку при звільненні становить 103 200,00 грн (800,00 грн х 129 днів).

Вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку обґрунтовує тим, що внаслідок свідомого тривалого порушення відповідачем фундаментального права робітника - права на оплату праці вона перебуває у стані стресу та психологічного дискомфорту, так і не змогла влаштуватися на роботу, що на тлі триваючої збройної агресії обтяжується непростою економічною ситуацією в державі, відсутністю коштів у неї самої та усвідомленням того, що існує ймовірність неотримання належних їй коштів навіть в разі ухвалення судом позитивного судового рішення.

26.01.2024 позивач подала клопотання про виклик свідків.

29.01.2024 відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив що позовні вимоги є безпідставними, оскільки до позову не надано жодних доказів на його обґрунтування.

30.01.2024 розгляд справи було відкладено на 05.03.2024 о 16.00 год., оскільки не закінчився строк для подання відповіді на відзив.

20.02.2024 позивачка подала відповідь на відзив.

В судовому засіданні 05.03.2024 позивачка та її представник позов підтримали повністю, наполягали саме на тому, що між сторонами існували саме трудові правовідносини. Пояснили, що доказів щодо дати прийняття на роботу вони зазначити не можуть, датою звільнення вважають дату написання розписки ОСОБА_4 про те, що він взяв у борг гроші у ОСОБА_1 , а саме - 23.10.2022, оскільки саме в цю дату позивачка написала заяву про своє звільнення, яку залишила на робочому місці, розмір заробітної плати - 800,00 грн та кількість відпрацьованих змін (23) вони підтверджують цією ж розпискою.

Представник відповідача в засіданні пояснив, що між позивачкою і ОСОБА_4 , але не як ФОП ОСОБА_4 , а як фізичною особою, існують правовідносини щодо отриманих коштів за розпискою, але вони не є трудовими. Зауважив, що позивачка не зазначила у позові і не надала належних і допустимих доказів на підтвердження дати прийняття на роботу і дати звільнення, наявності трудових правовідносин між сторонами у справі, розміру заробітної плати, кількості днів затримки з її невиплати, тому незрозуміло яким чином сторона позивача здійснювала розрахунок розміру заборгованості, яку вона просить стягнути з відповідача.

04.03.2024 позивачка подала клопотання, у якому просила долучити до справи додаткові докази - 2 фотографії, зроблені на її робочому місці.

В судовому засіданні 05.03.2024 позивачка позов підтримала повністю і пояснила, що сума боргу, зазначена у розписці, - це окрема сума. Суму заробітної плати, яка теж окремо зазначена у розписці, копія якої додана до позову, вона не отримала.

В судовому засіданні 05.03.2024 представник позивачки - адвокат Метюшев А.С. позов підтримав повністю і пояснив, що доказів щодо дати прийняття на роботу вони зазначити не можуть, датою звільнення є дата написання розписки відповідачем про те, що він взяв у борг гроші у позивачки, а саме - 23.10.2022, копію якої долучено до позову (а.с. 6), оскільки саме в цю дату позивачка написала заяву про своє звільнення, яку залишила на робочому місці, розмір заробітної плати - 800,00 грн (він встановлювався за усною домовленістю сторін у справі), та кількість відпрацьованих змін (23) вони підтверджують цією ж розпискою.

В судовому засіданні 05.03.2024 представник відповідача - адвокат Сівоздрав А.А. позов не визнав повністю. Пояснив, що між позивачкою і відповідачем, але не як ФОП, а як фізичною особою, існують правовідносини щодо отриманих коштів за розпискою, але вони не є трудовими. Зауважив, що позивачка не зазначила у позові і не надала належних і допустимих доказів на підтвердження дати прийняття на роботу і дати звільнення, наявності трудових правовідносин між сторонами у справі, розміру заробітної плати, кількості днів затримки з її невиплати, тому незрозуміло яким чином сторона позивача здійснювала розрахунок розміру заборгованості, яку вона просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 05.03.2024 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на її невідповідність вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України та надав позивачці строк, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків.

11.03.2024 представник позивачки - адвокат Метюшев А.С. на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху подав розрахунок сум до стягнення, які позивачка просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 18.03.2024 суд постановив продовжити розгляд справи; приєднав до справи розрахунок сум до стягнення, які позивачка просить стягнути з відповідача (що надійшов до суду 11.03.2024); призначив наступне судове засідання на 24.04.2024 о 14 год. 30 хв.

В судовому засіданні 24.04.2024 суд:

- поновив позивачці строк для поданнядодаткових доказів і долучив до справи додаткові докази - 2 фотографії;

- задовольнив клопотання представника позивачки і визнав явку відповідача в засідання обов`язковою - для з`ясування обставин, що стосуються розписки і дослідження її змісту;

- оголосив перерву до 18.06.2024 о 15.00 год.

18.06.2024 справу знято з розгляду у зв`язку з відпусткою головуючого судді.

20.08.2024 справу знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (хворобою) головуючого судді.

В судовому засіданні 04.11.2024 позивачка позов підтримала повністю, відповідач ФОП ОСОБА_4 позов не визнав повністю. Пояснив, що салон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться у фотогалереї « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , належить йому. У нього з позивачкою упродовж серпня-жовтня 2022 року були цивільно-правові відносини, вони розпочали спільний проєкт, пов`язаний з оформленням та продажем квіткових букетів, проведенням майстер класів з оформлення букетів. Оскільки він має вади слуху, у зв`язку з чим потребував допомоги сторонньої особи у наданні послуг, пов`язаних з функціонуванням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема тих, що стосуються спілкування з клієнтами і постачальниками. Позивачка допомагала йому у спілкуванні з клієнтами, замовленням матеріалів тощо, за що він їй обіцяв заплатити, і частково заплатив, однак домовленості щодо працевлаштування у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивачки на посаду продавця між ними ніколи не було. Позивачка надавала різні послуги та виконувала різні роботи, пов`язані з функціонуванням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У позивачки також були ключі від складу з матеріалами. Однак вона не працювала у нього як найманий працівник з чітко встановленим графіком і обов`язками. Повідомив суду, що розписку, копію якої додано до позову, написав він. Також пояснив, що оплату за роботу, яку у жовтні і вересні 2022 року за домовленістю між ними виконувала позивачка - у розмірі 18 400,00 грн, він їй дійсно не виплатив. Причиною цього назвав те, що після того, як позивачка вирішила припинити правовідносини між ними, вона забрала зі складу матеріали, які коштують дорожче, ніж ця сума.

Суд ухвалою, занесеною до протокола від 04.11.2024:

- задовольнив клопотання позивачки про виклик як свідка ОСОБА_5 (який був клієнтом квіткового магазину), і відхилив клопотання позивачки про виклик як свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки позивач не обґрунтувала, які обставини щодо предмета доказування можуть пояснити ці особи, не надала доказів щодо того, що ОСОБА_6 був клієнтом квіткового магазину, а ОСОБА_7 - продавцем цього квіткового магазину;

- задовольнив клопотання позивачки від 14.06.2024 про долучення до справи додаткових доказів - фотографій з телефона.

В судовому засіданні 09.12.2024 позивачка та її представники позов підтримали повністю, пояснили, що сума боргу у розмірі 52 290,00 грн, яку відповідачем взято у позику, не є предметом цього спору і про стягнення цих коштів з відповідача вони вимог не заявляють.

Представник відповідача позов не визнав повністю.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивачки як свідок ОСОБА_8 пояснив, що є клієнтом магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно 1,5 роки (з 2022 року), він постійно замовляв доставку букетів квітів у цьому магазині, принаймні 6-ти букетів, і при замовленні спілкувався телефоном саме з позивачкою, гроші за букети надсилав у безготівковій формі або на банківську картку ОСОБА_4 , або на банківську картку позивачки. Одного разу проводив позивачку до входу до цього магазину. На букетах завжи був логотип «Квіткарня Ю».

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Предметом доказування у справі є факт наявності між сторонами правовідносин, в межах яких у відповідача перед позивачкою могла виникнути заборгованість, а також розмір цієї заборгованості.

Позивачка додала до позову копію розписки (а.с. 6), за змістом якої, мовою оригіналу:

«Я, ОСОБА_4 , проживающий по адресу АДРЕСА_2 , взял взаймы у. ОСОБА_9 деньги обьемом 52 290 (пятьдесять две тысячи двести девятьдесят гривен 00 коп.) и заработанную выплату за октябрь и сентябрь 23 дней 23x800 = 18 400,00 (восемнадцать четыреста гривен 00 коп.). Итого: 52 290,00+18 400,00 = 70 690,00 (семьдесять тысяч шестьсот девятьдесять гривен 00 коп).

Всю сумму долга и з/п обязуюсь возвратить до 31.12.2022 (тридцать первого декабря две тысячи двадцять второго года).

23.102022. ОСОБА_4 »

Вказана розписка містить підпис відповідача, що він особисто підтвердив у судовому засіданні.

Окрім того, на цій розписці нижче основного тексту міститься наступний запис, мовою оригіналу: «23.10.2022. Получила 700,00. Остаток: 70 000,00. ОСОБА_10 ». Під цим текстом розписка містить підпис позивачки.

Дослідивши копію розписки, яку позивачка додала до позову, оригінали матеріалів переписки у месенджері «Телеграм» з телефона позивачки, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка та дослідивши усі матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Позивачка довела, а відповідач не спростував доводи позивачки про наявність між сторонами договору, укладеного в усній формі, за умовами якого позивачка виконувала роботи та надавала відповідачу послуги, пов`язані з функціонуванням проєкта «Квіткарня Ю», зокрема послуги з оформлення та декору івентів, галерей та шоу-румів, організації проводення флористичних майстер-класів ОСОБА_3 , які проходили у квітковому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Серед іншого, це були послуги з організації роботи з постачальниками матеріалів, замовлення товарів та закупівлі квітів; прийом замовлень на оформлення та декор від клієнтів; організація роботи в складських приміщеннях, організація майстер-класів (пошук та запис бажаючих, купівля матеріалу, підготовка до майстер-класів, фото- та відео зйомка), продажу букетів, квітів та декору, що знаходяться в магазині; ведення звітності про оборот коштів в магазині.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язався оплатити виконану роботу та надані послуги у розмірі 800,00 грн за кожен день, у який такі послуги будуть фактично надані (робота виконана).

Сторонами в засіданні не заперечувалося, що такі роботи виконувалися позивачкою упродовж 23 днів.

В судовому засіданні судом безпосередньо досліджено переписку у месенджері «Телеграм» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка міститься в телефоні позивачки, та достовірно встановлено, що адресатом переписки є саме ОСОБА_2 . Роздруковані матеріали цієї переписки містяться в матеріалах справи. У повідомленнях, адресованих відповідачу, позивачка зазначає про кількість днів, у які вона виконувала обумовлені сторонами послуги, а саме - 23 дні.

Крім того, зазначена переписка містить листування між сторонами щодо закупівлі квіткового матеріалу та продажу і доставки оформлених букетів клієнту ОСОБА_11 , який був допитаний судом як свідок, і підтвердив факт доставки замовлених ним букетів з логотипом «Квіткарня Ю», і факт прийняття його замовлення саме позивачкою, а також те, що позивачка на його номер телефона надіслала йому номер своєї банківської картки для зарахування ним коштів за букет.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Суд відхиляє клопотання представника позивачки про врахування ухвали Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 640/1099/19, оскільки ця ухвала не містить висновків про застосування норм права, викладених Верховним Судом у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов?язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Робоче місце працівника - це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв?язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників.

Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов?язків.

Графік роботи належить до істотних умов праці, оскільки стосується режиму роботи, який містить, зокрема, час початку й закінчення робочого дня (зміни), тривалість робочого дня (зміни) і робочого тижня, кількість змін на добу, вихідні дні тощо. До обов`язків роботодавця належить, зокрема, обов`язок повідомлення працівника про зміну істотних умов праці.

Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що позивачка не надала належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження того, що між сторонами існували трудові правовідносини, і не довела той факт, що вона працювала на посаді продавця у квітковому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період 16.08.2022 по 24.10.2022 з визначеним їй робочим місцем, встановленим графіком роботи, визначеними функціональними обов`язками. Тому норми ст. 21, 24, 47, 116 КЗпП України у цій справі не є застосовними.

Водночас, наданими доказами (копією розписки, перепискою у месенджері «Телеграм», показаннями свідка ОСОБА_5 ) позивачка довела наявність цивільно-правового договору з виконання робіт (надання послуг) між сторонами, факт виконання нею своїх обов`язків за цим договором, та факт порушення відповідачем обов`язку оплатити надані позивачкою послуги та виконану роботу у розмірі 18 400,00 гривень.

У зв`язку з чим вимоги позивачки про стягнення оплати за виконану нею роботу (надані послуги) підлягають задоволенню на підставі норм ЦК України, наведених нижче.

Так, згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі саме цих норм вимоги позову підлягають частковому задоволенню, а саме - в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 18 400,00 грн за виконані нею роботи (надані послуги) Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , пов`язані із функціонуванням магазину «Квіткарня Ю».

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд відмовляє за недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольнив позов частково, відмовив у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за яку позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, суд за правилами ст. 141 ЦПК України не стягує ці витрати з відповідача.

Керуючись нормами ст. 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 400,00 гривень.

У задоволенні вимоги позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.12.2024.

Суддя В.М. Маркєлова