Справа № 162/1051/24
Провадження № 2/162/311/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області 20.11.2024 року надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 24.07.2020 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 25.07.2024 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. На підставі викладеного, оскільки між сторонами не досягнуто згоди з приводу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати сина, просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 21.11.2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань та відзиву від відповідача до суду не надходило.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 (серії НОМЕР_1 від 07.09.2021 року) судом встановлено, що батьками останнього є позивач, ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 25.07.2024 року у справі №162/496/24.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту ст. 141 цього Кодексу мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до положень ст.181 СК України, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина (п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем подано витяги з реєстру територіальної громади №2024/006797825, №2024/006796433, №2024/006797341 від 11.06.2024 року з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою по АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного, встановивши, що позивачем ОСОБА_1 не подано будь- яких документів, які б вказували на їх спільне проживання із сином, а також врахувавши те, що законом не передбачено право на стягнення аліментів тим із батьків, з яким не проживають діти, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.141, 180-181 СК України, ст.12, 13, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ