Номер провадження 2/754/75/24 Справа №754/3144/21
22 травня 2024 року м.Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д..
представників позивача - адвокатів Пашкова Є.Є., ОСОБА_3
представника відповідача - адвоката Сайка Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктор Петрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Людмила Сергіївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
Ухвалою Деснянського районного суму міста Києва від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі.
Позивачка в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 27 серпня 2008 року вона є власницею вказаної вище земельної ділянки, однак у січні 2021 року їй стало відомо про незаконне заволодіння цією земельною ділянкою невідомими їй особами. А саме, на підставі договору купівлі - продажу від 23 травня 2020 року належна позивачці земельна ділянка набута ОСОБА_4 , який 12 червня 2020 року продав вказану земельну ділянку ОСОБА_2 . Позивачка зазначає, що 23 травня 2020 року не підписувала договір купівлі - продажу, належної їй земельної ділянки з ОСОБА_4 , та її підпис на цьому договорі є підробленим, а тому останній не був уповноважений продавати цю земельну ділянку та вона вибула з володіння позивачки поза її волею.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 16.05.2024 не з`явилась. До суду від адвоката Реутова О.Є. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують, просять задовольнити, проти заочного розгляду не заперечують.
Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з`являвся. Про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомлено.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 16.05.2024 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомлено.
Від адвоката Сайка Ю.В., який представляв інтереси ОСОБА_2 , до суду надійшла заява про припинення повноважень представника відповідача, в частині представлення інтересів останньої в даній справі.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Людмила Сергіївна в судові засідання не з`являлась. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктор Петрович в судові засідання не з`являвся. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відсутності учасників справи, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
23 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. за № 138, за яким ОСОБА_4 передано у власність вищезазначену земельну ділянку.
20 червня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. № 1050, за яким ОСОБА_2 передано у власність вказану вище земельну ділянку.
При цьому слід зазначити, що судовий експерт Ірина Овечко, яка склала вищевказаний висновок, має вищу юридичну освіту, стаж експертної роботи з 1998 року, отримала кваліфікацію експерта з правом проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1. «Дослідження почерку і підписів», 2.1. «Дослідження реквізитів документів». Вказаний експерт був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.
За Висновками експертизи, підпис від імені ОСОБА_4 , у Договорі купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 138, посвідчений 23.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. на нотаріальних бланках НОК 296437 та НОК 296438 - у графі «покупець» та у Договорі купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 138, посвідчений 23.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. - у графі «покупець» у Заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо відсутності споруд на земельній ділянці від 23.05.2020 у графі - «підпис» та у Заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 23.05.2020 щодо права власності на земельну ділянку у графі - «підпис» - виконані ОСОБА_4 .
Також за Висновками експертизи, підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 138, посвідчений 23.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. на нотаріальних бланках НОК 296437 та НОК 296438 - у графі «продавець» та у Договорі купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 138, посвідчений 23.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. - у графі «продавець» у Заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо відсутності споруд на земельній ділянці від 23.05.2020 у графі - «підпис» та у Заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 23.05.2020 щодо права власності на земельну ділянку у графі - «підпис» - виконані ОСОБА_5 .
За змістом статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України.
Зі змісту частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України слідує, що недійсним є правочин в якому існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину (наприклад, вчинення підпису на паперовому носії), однак він виконаний не учасником правочину, а іншою особою, тобто вчинений всупереч фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
Таким чином, правочин як вольовий акт буде мати правове значення тільки у випадку, якщо внутрішня воля учасника правочину відповідатиме зовнішньому прояву волевиявлення такого учасника.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу, зокрема, земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Отже, при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки внутрішня воля власника (продавця) цієї земельної ділянки повинна відповідати його зовнішньому прояву (вчиненню підпису на договорі купівлі - продажу), що підлягає нотаріальному посвідченню.
У справі, що розглядається, підпис у договорі купівлі - продажу земельної ділянки від 23 травня 2020 року не належить власнику земельної ділянки (продавцю) ОСОБА_1 , а виконаний, як встановлено Висновком експерта в рамках кримінального провадження, іншою особою ОСОБА_5 , що свідчить про відсутність внутрішньої волі ОСОБА_1 на укладення вказаного договору та відповідно є підставою для визнання спірного договору недійсним.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 23 травня 2020 року підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивачки про витребування спірної земельної ділянки на її користь від ОСОБА_2 суд зазначає таке.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Разом з тим відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.
Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК України, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.
У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею.
Задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.
У цій справі земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_1 поза її волею, без укладення нею у встановленому законом порядку договору про розпорядження своєю власністю, що є підставою для витребування земельної ділянки від останнього набувача - ОСОБА_2 .
Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вимоги ОСОБА_1 про витребування спірної земельної ділянки на її користь від ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
Також слід зазначити, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості відновити свої права на підставі статті 661 ЦК України шляхом пред`явлення майнових вимог до продавця спірної квартири.
Стосовно доводів представника відповідача ОСОБА_6 щодо того, що висновок експерта, який проведений у кримінальному провадженні, є неналежним та недопустимим доказом у справі, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 78 Цивільного процесуального Кодексу України (далі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Відповідно до частини третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно із статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Висновок експерта, що отриманий відповідно до вимог закону у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.
Вказаний висновок підготовлений особою, яка є атестованим судовим експертом, має вищу юридичну освіту та стаж експертної роботи з 1998 року, отримала кваліфікацію експерта з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1. «Дослідження почерку і підписів», 2.1. «Дослідження реквізитів документів».
Судовий експерт Ірина Овечко була попереджена про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.
Водночас, представник відповідача ОСОБА_6 , заперечуючи проти вищевказаного висновку експерта надав до суду рецензію від 21.10 2021, та скористався правом на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи у цій справі.
Вищевказана ухвала суду від 30.03.2023 була направлена до виконання до Відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Однак до суду 01.05.2023 надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки органами державної виконавчої служби підлягають виконанню виконавчі листи про виконання вироків суду, а тому примусове виконання ухвали суду не відноситься до компетенції органів державної виконавчої служби, а тому виконавчий документ не підлягає виконанню.
До суду від Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві від 01.11.2023 надійшла відповідь з якої вбачається, що Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.05.2020 № 138 є речовим доказом. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані придатному для використання у кримінальному провадження протягом усього часу кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, у зв`язку з неможливістю отримання оригіналу Договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеним 23.05.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , проведення експертизи в рамках даної цивільної справи не відбулось.
Оскільки Висновок містить не тільки інформацію щодо предмета доказування у цій цивільній справі - вчинення підпису ОСОБА_1 на спірному договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23 травня 2020 року, а й вказує на особу, якої дійсно було поставлено підпис від імені ОСОБА_1 на спірному договорі.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, судовий збір в розмірі 1362,00грн пропорційно покладається на відповідачів, а тому стягується з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах по 681,00грн з кожного.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 202, 203, 215, 319, 330, 387, 388, 655, 657, 661 ЦК України, статтями 5, 7, 10, 12, 76-81, 102, 110, 133, 141, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктор Петрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Людмила Сергіївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1362,00грн в рівних частинах з кожного, а саме по 681,00грн на користь ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання за адресою АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Криворучко Віктор Петрович, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вулиця Бориспільська, 7, корпус 1;

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Людмила Сергіївна, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2024, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко