судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тітова М. Ю. щодо постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 149/279/22 (провадження № 61-4589св24)
за позовом ОСОБА_1 до Селянсько-фермерського господарства «Явір» про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки за касаційною скаргою Селянського фермерського господарства «Явір» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 січня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року.
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, який мотивувала тим, що відповідач користується належною їй земельною ділянкою без законних на те підстав, на підставі договору оренди, які вона не укладала.
Верховний Суд скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалив нове рішення про відмову в позові.
Колегія суддів вважала, що позивач обрала неналежний спосіб захисту, яким у цьому випадку має бути звернення до суду з вимогою про визнання відсутнім права оренди.
З такими висновками колегії суддів погодитися не можу йвідповідно до вимог статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.
Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом повернення її у її власність, а також про скасування державної реєстрації договору оренди.
Статтею 391 ЦК України визначено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод.
Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, непов`язаних з порушенням володіння.
Метою звернення ОСОБА_1 до суду є відновлення її права власника на розпорядження та користування своєю земельною ділянкою.
Відповідно рішення суду про усунення перешкод позивачу в користуванні її земельною ділянкою шляхом повернення їй цієї земельної ділянки забезпечило б реальне відновлення порушеного права, за захистом якого вона звернулася до суду.
Більше того, можливість захисту порушеного права саме в такий спосіб неодноразово підтверджувалася Верховним Судом.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц, з урахуванням уточнення, внесеного постановою від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц, зробила висновок про те, що зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.
З огляду на викладене вважаю, що підстав для відмови в позові через обрання позивачем неналежного способу захисту не було.
До того ж не можу погодитися з запропонованим колегією суддів способом захисту - відсутність права оренди. Такий спосіб захисту не закріплений законом. Не є тотожним та не охоплюється передбаченим статтею 16 ЦК України способом захисту - визнання права, адже поняття «наявність права» та «відсутність права» є протилежними.
Суддя М. Ю. Тітов