Номер провадження: 22-ц/813/4264/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Венжик Л.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила, що 24.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 49506, згідно з яким з позивача стягнуто на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк заборгованість у розмірі 51182,49 грн.

Позивач посилалася на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки з 22.02.2017 року нотаріуси мають право вчиняти виконавчі написи на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Наданий нотаріусу кредитний договір не був нотаріально посвідчений.

Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича № 49506 від 24.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк заборгованість у розмірі 51182,49 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 04 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовив.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачем не представлено до суду доказів на підтвердження своєї позиції у справі, не надано клопотань щодо витребування відповідних доказів.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що серед наданих Акціонерним товариством Перший Український міжнародний банк документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору за яким стягнення може проводитись у безспірному порядку відсутній. Наданий нотаріусу кредитний договорів не посвідчений нотаріально.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.02.2024 року відповідачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги відповідач отримав 01.03.2024 року та 07.02.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження скаржник отримав 11.03.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача судову повістку отримав 03.04.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Відповідач судову повістку отримав 03.04.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович повідомлений у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції вмежах доводівта вимогапеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено до суду доказів на підтвердження своєї позиції у справі, не надано клопотань щодо витребування відповідних доказів.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 24.12.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 49506, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 201 від 11.01.2019, укладеним із Акціонерним товариством Перший Український міжнародний банк, заборгованість за кредитним договором № 201 від 11.01.2019 року. Строк платежу по кредитному договору № 201 від 11.01.2019 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.04.2021 року по 21.11.2021 року. Сума заборгованості складає 50932,49 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8146 гривень; прострочена заборгованість за комісією 89,97 грн; прострочена заборгованість по процентам 10756,18 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 30426,41 грн; строкова заборгованість за комісією 0 грн; строкова заборгованість за процентами.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» зі стягувача Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк стягнуто плату в розмірі 250 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк складає 51182,49 гривень.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 24.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68346382 з виконання виконавчого напису № 49506, виданого 24.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк заборгованості у розмірі 51182,49 гривень.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 зі змінами та доповненнями.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 , як на підставу позовних вимог посилалась на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що: «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем 24.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, однак суд першої інстанції не врахував надання позивачем до позовної заяви копії заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичної особи, яка нотаріально не посвідчена.

Колегія суддів зазначає, що дослідження доказів - це процесуальна діяльність суду та інших учасників цивільного процесу щодо безпосереднього сприйняття і вивчення в судовому засіданні фактичних даних, якими сторони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц, Верховного Суду від 02.10. 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідач під час апеляційного перегляду справи був повідомлений належним чином про розгляд справи, отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію апеляційної скарги та судову повістку, однак процесуальними правами, зокрема на подання відзиву на апеляційну скаргу та спростування доводів позивача щодо відсутності нотаріального посвідчення укладеного кредитного договору суду не надав.

Відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження обставин того, що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Перший Український міжнародний банк кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально та відповідно міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки нотаріально не посвідчений і про ці обставини зазначалося позивачем як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі, тому враховуючи надані позивачем докази, колегія суддів вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року слід скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанціями ПН46141 та ПН 42163.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1610,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 12.02.2024 року.

Оскільки позовні вимог підлягають задоволенню, то з Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,80 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 49506, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк заборгованості за кредитним договором № 201 від 11 січня 2019 року в сумі 50932,49 грн, плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 250 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2684,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

В.В. Кострицький