ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року

м. Харків

справа № 642/3405/24

провадження № 22-ц/818/3607/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Курило О.М., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року ухвалене у складі судді Ольховського Є.Б.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.04.2018 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 522 виданого 28.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Проте зазначений виконавчий напис нотаріуса є незаконним оскільки усі боргові зобов`язання за кредитним договором між позивачкою та ПАТ «Ідея Банк» нею було виконано. При видачі виконавчого напису приватним нотаріусом не взято до уваги відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк», в супереч вимог закону нотаріус не направляв на її адресу жодного повідомлення - письмової вимоги про добровільне виконання зобов`язання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачкою ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що нотаріус при вчиненні нотаріального напису у нотаріуса був відсутній нотаріально посвідчений оригінал кредитного договору та доказів відсутності заборгованості або спростовано її розмір станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. При зверненні до суду позивач надала суду копію кредитного договору від 25.09.2015 укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та апелянтом. Вказану копію договору як і інші докази вона отримала шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 56140828. Саме на підставі цих документів, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис №552 від 28.02.2018. З наданої суду копії кредитного договору чітко вбачається, що він був укладений в письмовій формі без нотаріального посвідчення. А твердження суду першої інстанції про те, що позивачем не подано доказів про його не засвідчення нотаріально є безпідставними та не обґрунтованими оскільки при укладенні вказаного договору, стороною якого є ОСОБА_1 , нотаріальне посвідчення останнього не здійснювалось, а відтак позивачем подано до суду саме ту копію договору і саме в тій формі, у якій його було укладено - письмова форма без нотаріального посвідчення. Апелянт зазначила, що відповідач мав подати до суду нотаріально завірений кредитний договір, тим самим обґрунтувавши свою позицію та спростувавши позицію позивача. Проте зазначеного не зробив. Суд не надав належної оцінки доводам позовної заяви щодо наявного спору з приводу існуючих вимог відповідача до позивача. Розрахунок розміру невиконаних зобов?язань за Кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості, оскільки не підтверджена жодним документом. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до Позивача. ОСОБА_1 зауважила, що на підставі документів, наданих відповідачем із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, також в наданих документах відсутні докази здійснення або нездійснення боржником (позивачем) оплат по Кредитному договору, що також свідчить про відсутність безспірності.

28.11.2024 до суду апеляційної інстанції від АТ «Ідея Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін. Посилається на те, що судом повно та всебічно встановлені обставини у справі та ухвалене законне та обґрунтоване рішення. Доводи апелянта викладених судом висновків не спростовують.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь заявника.

28.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. видано виконавчий напис № 522 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у сумі 41093,46 грн за кредитним договором №P99.460.700.46 від 25.09.2015.

В подальшому відповідач звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого напису та постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.04.2018 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 552 від 28.02.2018 .

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № P99.460.700.46 від 25.09.2015 між ПАТ «Ідеая банк» та ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням якого вчинено вищевказаний виконавчий напис, укладений у простій письмовій формі.

Діючим законодавством, станом на час вчинення виконавчого напису 18 листопада 2019 року, вчинення виконавчого напису на виконання правочинів, укладених у простій письмовій формі - не передбачено.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису, 28.02.2018 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь -Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у сумі 41093,46 грн за кредитним договором №P99.460.700.46 від 25.09.2015 таким, що не підлягає виконанню.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив та дійшов до висновку зщо не відповідає дісним обставиам у справі та вимогам закону.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплатила 1211,20 грн та 1816,80 грн судового збору відповідно, скільки позовна заява та апеляційна скарга підлягають задоволенню зазначені суми необхідно стягнути з ПАТ «Ідея Банк».

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №552 від 28.02.2018 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у сумі 41093,46 грн за кредитним договором №P99.460.700.46 від 25.09.2015 .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору сплаченого в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.М.Курило

О.В.Маміна