ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1057/24
Провадження № 2/483/417/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2024 року ОСОБА_3 , яка є представником позивача ОСОБА_1 , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до ОСОБА_2 . Позовні вимоги представник обґрунтовує тим, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі позивача з відповідачкою з 12 липня 1969 року, ними було збудовано житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У 1995 році позивач виїхав на заробітки і з того часу ні з ким з родичів не підтримував зв`язок, в зв`язку з чим рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2006 року його було оголошено померлим. 20 червня 2014 року відповідачка отримала спадщину в порядку спадкування за законом після смерті позивача. Однак вказане рішення суду від 03 серпня 2006 року про оголошення позивача померлим було скасовано рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 серпня 2018 року. В подальшому, 15 червня 2020 року рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину та скасовано запис про право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок. 08 липня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя та визнання частки майна об`єктом особистої приватної власності, який рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2021 року у справі 483/973/20, провадження 2/483/70/2021 було задоволено та визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відступлено від ідеальних часток у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та виділено у власність ОСОБА_2 2/3 житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «А-1» площею 72,40 кв.м, літню кухню «Б» площею 28,40 кв.м, прибудову «б» площею 7,50 кв.м, погріб «Г» площею 7,40 кв. м, сарай «Д» площею 9,60 кв. м, споруди № 1, 2, 3, І. 25 червня 2024 року позивач звернувся до підрозділу з питань державної реєстрації відділу забезпечення діяльності ЦНАП Очаківської міської ради для реєстрації права власності на свою частку житлового будинку на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2021 року, однак йому було відмовлено, у зв`язку із тим, що в рішенні суду відсутня інформація щодо визнання частки права власності за позивачем та йому рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на викладене, представник просила визнати за позивачем ОСОБА_1 право приватної власності на 1/3 частку житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 21 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 26 вересня 2024 року було витребувано в Першій Очаківській державний нотаріальній конторі Миколаївської області копію спадкової справи № 46/2014 від 20 червня 2014 року відносно майна ОСОБА_1 , а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та в Очаківській філії КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» витребувано інвентарну справу на житловий будинок АДРЕСА_1 (до зміни назви ОСОБА_4 ).

Вказану ухвалу суду було виконано, а саме суду надані витребувані документи 15 жовтня 2024 року та 06 листопада 2024 року.

Ухвалою від 07 листопада 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, в якій крім того, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Відповідачка також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом приписів ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2021 року у справі 483/973/20, провадження 2/483/70/2021 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання частки майна об`єктом особистої приватної власності, було встановлено, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 серпня 2018 року скасовано рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2006 року про визнання померлим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину та скасовано запис про право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок та вказаним вище рішенням від 04 лютого 2021 року було визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відступлено від ідеальних часток у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та виділено у власність ОСОБА_2 2/3 житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок «А-1» площею 72,40 кв.м, літню кухню «Б» площею 28,40 кв.м, прибудову «б» площею 7,50 кв.м, погріб «Г» площею 7,40 кв. м, сарай «Д» площею 9,60 кв. м, споруди № 1, 2, 3, І . (а.с. 8-9).

З наданої на запит суду інвентарної справи № 2102 від 10 березня 1976 року на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що станом на 21 червня 2014 року, будинок належав на праві власності позивачу ОСОБА_1 , 09 грудня 2021 року відповідачкою ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на цілий житловий будинок з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії спадкової справи № 46/2014 вбачається, що 21 червня 2014 року державним нотаріусом Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Чорною Л.С. на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на вказаний вище цілий житловий будинок з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 401 (а.с. 40-75), яке як зазначалось вище рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2020 року визнано недійсним та скасовано запис про право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок.

З відповіді № 806530 від 25 вересня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 21 червня 2014 року в реєстрі зареєстровано житловий будинок з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м, реєстраційний номер 03 (а.с. 29).

Відповідно до ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також, що визнання права власності за позивачем на вказану частку будинку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений як інвалід ІІ групи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2024 року.

Головуючий: