Справа № 304/500/24 Провадження № 2/304/209/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2024 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
за участі секретаря судового засідання Галас А.Ю.,
його представника адвоката Бухтоярової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/500/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з останнього на його користь майнову шкоду в розмірі 1 668 грн 40 коп та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2023 року ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнено у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито; цивільний позов ОСОБА_3 (наразі ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 4 900 грн. Як встановлено досудовим розслідуванням та вбачається з обвинувального акту, 06 вересня 2020 року близько 23.00 год обвинувачений ОСОБА_2 , знаходячись всередині магазину «АВС», що розташований по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, своєю рукою затиснутою в кулак, наніс йому (позивачу) близько чотирьох ударів в область обличчя, в результаті чого він не втримався на ногах та впав на землю. Внаслідок цього йому було спричинено тілесні ушкодження вигляді синців на шкірних покривах нижньої повіки лівого ока, спинки носа, правої щоки, завушної ділянки зліва, забою м`яких тканин скроневої ділянки голови зліва, забійної рани слизової верхньої губи зліва, струсу головного мозку, перелому кісток носа із незначним зміщенням вправо, які згідно висновку експерта № 407 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Зазначає, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 вину визнав свою вину, що підтверджується вказівкою у обвинувальному акті на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як на обставини, що пом`якшують покарання. Також внаслідок незаконних дій обвинуваченого йому (позивачу) була завдана майнова шкода, яка полягає у понесенні ним витрат на лікування, проходженні медичних обстежень та придбанні ліків, що підтверджується відповідними чеками. Також внаслідок незаконних дій відповідача йому спричинена моральна шкода. Так, він постійно перебуває у стані стресу та психічного напруження, який не покидає його і тепер. З вини відповідача у його житті виникли негативні вимушені зміни: внаслідок значних витрат на лікування погіршився його матеріальний стан, було зіпсоване його здоров`я, він пережив фізичний біль, був вимушений вживати ліки. З вини відповідача він перебуває в стані переважно поганого настрою до цього часу. Усвідомлення факту неповаги до нього з боку ОСОБА_2 , невжиття ним заходів на відшкодування хоча б понесених ним витрат на лікування стало порушенням у нього сну та спокою, а після струсу мозку у нього до цього часу часті головні болі. З вини відповідача він вимушений був відвідувати правоохоронні органи, а потім і суд, а тепер ще й захищати свої права шляхом пред`явлення позову. Тепер йому потрібні значні, додаткові зусилля для організації свого життя. Більше того, йому рекомендоване оперативне втручання із застосуванням загального наркозу через зміщення носової перегородки. З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бухтоярова О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача та його представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що з часу вчинення кримінального правопорушення щодо її сина ОСОБА_1 , у такого погіршився стан здоров`я, почав важко дихати. У зв`язку з цим вони постійно відвідують лікарів. Одночасно лікарі кажуть, що йому необхідно зробити операцію. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не вибачився перед її сином, спричинену шкоду добровільно не відшкодував.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Суд встановив, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2023 року, що набрала законної сили 26 грудня 2023 року, ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнено у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито; цивільний позов ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_1 ) процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн (а. с. 28-32).
Із вказаної ухвали вбачається, що 06 вересня 2020 року близько 23.00 год обвинувачений ОСОБА_2 , знаходячись у приміщенні магазину «АВС», що знаходиться по вулиці Вишневій, 8 у місті Перечині, через неприязні відносини до ОСОБА_3 , які раптово у нього виникли, умисно наніс останньому близько чотирьох ударів по обличчю, від яких потерпілий впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах нижньої повіки лівого ока, спинки носа, правої щоки, завушної ділянки зліва, забою м`яких тканин скроневої ділянки голови зліва, забійної рани слизової верхньої губи зліва, струсу головного мозку, перелому кісток носа із незначним зміщенням вправо, які згідно висновку експерта № 407 від 25 вересня 2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.
Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав ч. 1 ст. 49 КК України питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.
Враховуючи те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав ч. 1 ст. 49 КК України, що відноситься до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження, відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому від кримінального правопорушення, відшкодовуються у такому самому порядку, як і при ухваленні обвинувального вироку.
Згідно ч. 1 - 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
У ході розгляду справи встановлено, що протиправними діями ОСОБА_2 06 вересня 2020 року о 23.00 год позивачу ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження, у зв`язку з якими останній поніс витрати на придбання ліків та проходження медичного обстеження на загальну суму 1 668 грн 40 коп (а. с. 20-21).
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Тобто шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками, а саме заподіянням ОСОБА_1 матеріальної шкоди, яка у добровільному порядку ОСОБА_2 не відшкодована, тому така підлягає стягненню з останнього у судовому порядку.
Що стосується позовної вимоги про відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої позивачу у розмірі 100 000 грн, то суд виходить з наступного.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.
У підтвердження заподіяння моральної шкоди внаслідок спричинення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу останній посилається на постійне перебування у стресі, психологічному напруженні та переважно поганому настрої, порушенні сну та спокою, виникненні у зв`язку з цим негативних змін у його житті, зокрема, погіршенні матеріального стану внаслідок значних витрат на лікування та погіршенні стану здоров`я. Крім цього, через небажання ОСОБА_2 відшкодувати завдані збитки у добровільному порядку він змушений захищати своє право у суді.
Як роз`яснено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене та наявність душевних страждань, які ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з протиправними діями відповідача та наслідками таких дій, а саме перебування його в стані стресу та психічного напруження, погіршення стану здоров`я. порушення сну та спокою, а також необхідністю звернення до суду для відшкодування завданих збитків через небажання ОСОБА_2 відшкодувати такі у добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позивачу завдана моральна шкода та така, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості може бути стягнена судом у розмірі 20 000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною собою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому з врахуванням ціни позову суд приходить до висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач у сумі 1 211,20 грн, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.
Одночасно позивачем було сплачено 1 211,20 грн судового збору за позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (20 % від ціни позову), на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 242,24 грн судового збору.
На підставі наведеного та керуючись ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 258-259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 1 668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 242 (двісті сорок дві) грн 24 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Бухтоярова Оксана Василівна; місцезнаходження: 88017 Закарпатська область м. Ужгород, вул. Собранецька, 138, офіс 9-9А.

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 06 грудня 2024 року.

Головуючий: Ганько І. І.