Справа № 369/8700/24
Провадження № 2/369/5751/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря судових засідань Осіпова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АКЦІОНЕРОНОГО ТОВАРИСТВА «Страхова компанія «ІНГО». Свої вимоги мотивує тим, що 19 лютого 2024 року о 19:25 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом CHERRY TIGO НОМЕР_1 по вул. Соборна, 140 в с. Софіївська Борщагівка Київської області, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем КІА Sportage ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою суду винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у АТ «СК «ІНГО». Вартість відновлювального ремонту склала 160 538 гривень 83 копійки. АТ «СК «ІНГО» відшкодувало частину матеріального збитку в межах ліміту своєї відповідальності в розмірі 70 904 гривені 10 копійок. За таких обставин відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту в розмірі 89 634,73грн.

Крім того, відповідач повинен відшкодувати вартість послуг ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4 500 грн., а також вартість правових послуг в розмірі 28 000 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину вартості відновлювального ремонту автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 , що не була відшкодована страховою компанією, в розмірі 89 634 гривень 73 копійки; вартість послуг ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4 500 гривень; витрати на правову допомогу в розмірі 28 000 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1241,65 гривен.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26 червня 2024 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач ОСОБА_2 вказала, що вона має відшкодовувати розмір шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика. Подані позивачем докази на ремонт пошкодженого автомобіля є не належними, а тому розмір шкоди підлягає зменшенню на 20% -ПДВ. Також вважає, що не підтверджено завищений розмір правової допомоги. Тому просила відмовити у задоволенні позову.

Будучи належним чином повідомленими про розгляд справи особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання 23.03.2016 року не з`явились.

Представник позивача та представник відповідача подали заяву про розгляд справи у його відсутність.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 19 лютого 2024 року о 19:25 год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом CHERRY TIGO НОМЕР_1 по вул. Соборна, 140 в с. Софіївська Борщагівка Київської області, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем КІА Sportage ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення (364/3510/24 від 01.04.2024) винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, власником та особою, що є винуватцем у ДТП автомобіля CHERRY TIGO ДНЗ НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , а отже за таких обставин, завдана позивачеві шкода повинна відшкодовуватись є ОСОБА_2 .

Разом з тим, між ОСОБА_2 та АТ «СК «ІНГО» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про що свідчить відповідний поліс

Відповідно до вказаного полісу, цивільно-правова відповідальність водія CHERRY TIGO ДНЗ НОМЕР_1 у період, коли сталась дорожньо-транспортна пригода, була застрахована у АТ «СК «ІНГО».

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст. 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Так, з матеріалів справи вбачається, судом встановлено і сторонами не заперечується, що страхове відшкодування потерпілому в ДТП ОСОБА_1 в розмірі 70 904,10 грн виплачено ій АТ «СК «Інго»», з якою відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» передбачено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З наданих позивачем доказів вбачається, що фактично АТ «СК «Інго» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, визначений страховиком, в розмірі 70 904,10 грн., з якою ОСОБА_1 погодилася і не наполягала на проведенні іншої оцінки чи експертизи пошкодженого майна.

Встановивши, що страхове відшкодування в зазначеному розмірі фактично було виплачено АТ «СК «Інго» на користь ОСОБА_1 року, суд вважає, що такий порядок відшкодування відповідає вимогам ст. 30, п. 34.4 ст. 34, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і що позивач скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування на вказаний ним розрахунковий рахунок, а АТ «СК «Інго» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у фактично погодженому зі страховою компанією розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні правові висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 04 липня 2019 року в справі № 466/7344/14-ц, від 21 березня 2018 року в справі № 569/13697/15-ц, від 10 червня 2020 року в справі № 333/2096/17, що свідчить про сталість відповідної правової позиції Верховного Суду.

В той же час, звертаючись до суду із позовом, сторона позивача вказувала на те, що відповідно до висновку про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу №162/04-24, вартість відновлювального ремонту складає 160 538,83 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач вважав, що з відповідача на його користь підлягає сплаті шкода в розмірі 89 634,73 грн, що складається з непокритої частини страховим відшкодування.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, разом із тим, суд не може погодитися із розміром такої шкоди.

Доводи відповідача, що після виплати фактично погодженої суми збитків страховою компанією у суду відсутні підстави для стягнення суми збитків з винуватця ДТП, не ґрунтуються на вимогах ст. 1194 ЦК України, оскільки у таких справах підлягає вирішення питання щодо стягнення з винуватця на користь позивача різниці між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП.

Суд звертає увагу, що виходячи з предмету спору та заявлених позовних вимог, виплата узгодженої між страховою та позивачем сума страхового відшкодування, не може мати наслідком відмови в позові щодо відповідача - винної особи, оскільки це суперечить нормам матеріального права, порушує норми процесуального права та не забезпечує ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

Також суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів оскарження відповідного рішення страхової компанії АТ «СК «Інго» щодо розміру виплаченого позивачу страхового відшкодування, в тому числі відповідач не довів того, що розмір відшкодування слід зменшити на ставку ПДВ, оскільки в цілому не відомо, що враховувала страхова при визначенні розміру страхового відшкодування.

Відповідачем залишено поза увагою, що при погодженні страхового відшкодування позивач відмовився від подальших майнових претензій лише щодо АТ «СК «Інго», а не до винної особи.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь майнової шкоди, суд виходить із Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу №162/04-24, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу склала 160 538,83 грн, вартість матеріального збитку склала 101223,73 грн.

Суд не може прийняти до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності підстав для врахування Звіту, який на думку відповідача не містить інформації щодо обізнаності суб`єкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність, також те, що рахунок СТО не оплачений та не містить відповідних реквізитів, виходячи з наступного.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України)

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачеві через пошкодження належного йому майна заподіяні збитки. Відповідачем належними та допустимими доказами вартість збитків не спростована. Відсутність у звіті інформації щодо обізнаності експерта про кримінальну відповідальність не дає підстав вважати, що такий доказ є недопустимим, а саме, такий, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Крім того, позивач визначив збиток не по рахунку, а відповідно до поданого звіту.

З аналізу наведених вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 988 ЦК України можна дійти висновку, що визначення розміру страхового відшкодування підлягає з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Враховуючи те, що сума матеріального збитку, завданого майну позивача, перевищує розмір страхової суми, яка була виплачена страховиком, суд погоджується з доводами позивача щодо виникнення у ОСОБА_2 , як особи винної у вчиненні ДТП, відповідальності зі сплати матеріальної шкоди.

В той же час, на переконання суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (101 223,73грн), вартістю відновлювального ремонту (160 538,83 грн), а саме матеріальна шкода в розмірі 59 315,10 грн. (до аналогічних висновків прийшов суд по справі 369/8535/23). Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог Позивача про стягнення вартості послуг ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4500 гривень, то вони підлягають задоволенню, оскільки позивачем надано відповідний документ, що підтверджує їх сплату. Разом з тим матеріали справи не містять доказів понесених витрат по проведення первинного дефектування автомобіля на СТО «КУЗОВ МАСТЕР» в розмірі 800 гривень, тому в цій частині суд відмовляє.

У порядку статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 833,50 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Так, 17 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та Адвокатом Топчій С.М. було укладено угоду про надання правої допомоги (копія додається) за умовами якої Адвокат надає Клієнту наступні види правової допомоги: аналіз та вивчення документів наданих Клієнтом на предмет можливості стягнення матеріальної шкоди завданої Клієнту ДТП, що мала місце 19 лютого 2024 року в судовому порядку; здійснення представництва інтересів Клієнта в державних органах, установах, організаціях з питань стягнення матеріальної шкоди завданої Клієнту ДТП, що мала місце 19 лютого 2024 року; підготовка та направлення поштових відправлень. Зокрема листів, претензій вимог: що стосуються стягнення матеріальної шкоди завданої Клієнту ДТП, що мала місце 19 лютого 2024 року; підготовка та подача позовних заяв до суду та інших судових установ, що стосуються стягнення матеріальної шкоди завданої Клієнту ДТП, що мала місце 19 лютого 2024 року, в тому числі копіювання документів для направлення сторонам та суду; здійснення представництва інтересів Клієнта у суді, під час розгляду справи за позовом Клієнта про стягнення матеріальної шкоди завданої Клієнту ДТП, що мала місце 19 лютого 2024 року.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши, додані представником позивача, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, враховуючи доводи відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень, а відтак подана заява підлягає задоволенню частково.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Серед іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 22, 28, 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 84, 88, 212-215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» про відшкодування збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 , що не була відшкодована страховою компанією в розмірі 5931510 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч триста п`ятнадцять грн. 10 коп.), вартість послуг спеціаліста оцінювача ТОВ «Клевер Експерт» по встановленню дійсної вартості матеріального збитку в розмірі 4 500 грн. (чотири тисячі п`ятсот грн.); витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч грн.); витрати по сплаті судового збору в сумі 833,50 грн. (вісімсот тридцять три грн. 50 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_4 (обліковий номер картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ