Справа № 202/8725/24
Провадження № 2/202/4255/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з цим позовом до відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 16.07.2024 року позовна заява залишена без розгляду, позивачеві надано строк для усунення недоліків, сплати судового збору.

Ухвалою судді від 17.07.2024 року позовна заява прийнята до провадження і призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.08.2024 року у якості третьої особи на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача, адвокат Шустров Є.Ф. зазначив, що 08.10.2005 року між позивачем і відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №1135.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2023 шлюб між сторонами розірваний.

За час шлюбу, за грошові кошти, які є спільною сумісною власністю сторін, подружжям була придбана 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Титульним власником 1/2 частини квартири є відповідачка ОСОБА_2 .

У добровільному порядку ОСОБА_2 не бажає здійснити поділ квартири. Тому просив визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та в порядку поділу майна, визнати за позивачем право власності на 1/4 частину цієї квартири.

Під час розгляду справи представник позивача і позивач ОСОБА_1 позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Ревкова І.В.., заперечувала проти задоволення позову, зазначивши наступне.

16.07.2013 року ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , за договором купівлі-продажу продала належну їй квартиру АДРЕСА_2 за 101 670 грн.

В цей же день, відповідно до договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у рівних частках, по 1/2 частині, придбали квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира в цілому була придбана за 71 532 грн.

Представник відповідача зазначає, що вся квартира була придбана саме за грошові кошти ОСОБА_3 , отримані від продажу її квартири АДРЕСА_2 . Тому, на думку представника відповідача, спірна квартира не є спільною сумісною власністю сторін, і просила відмовити у задоволені позову.

Третя особа на стороні відповідача, ОСОБА_3 , підтримала позицію представника відповідача.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Під час розгляду справи встановлено, що сторони з 08.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2023 року.

Встановлено, що в період шлюбу, 16.07.2013 року, на ім`я ОСОБА_2 і на ім`я ОСОБА_3 , яка є матір`ю відповідачки, за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий номер 1717, придбано в рівних частках, по 1/2 частині, квартира АДРЕСА_1 . У договорі купівлі-продажу зазначено, що продаж квартири вчинений за 71 532 грн.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення закріпленні в ч.3 ст. 368 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року відзначено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю

між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

З огляду на встановлені обставини справи і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки спірна частина (1/2) квартири АДРЕСА_1 придбана сторонами під час перебування у шлюбі, а тому вона є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Виходячи з рівності часток у спільному майні подружжя, за позивачем і відповідачем, в порядку поділу майна, слід визнати право власності по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1 .

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача і третьої особи про те, що вся квартира була придбана за грошовікошти ОСОБА_3 , матері відповідачки, оскільки остання в той самий день продала належну їй квартиру АДРЕСА_2 за 101 670 грн., з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до договору купівлі-продажу від 16.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстровий номер 1707, ОСОБА_3 продала належну їй квартиру АДРЕСА_2 за 101 670 грн. В цей же день була придбана в рівних частинах, по 1/ 2 частині, квартира АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 і ім`я ОСОБА_3 за 71 532 грн. Проте доказів того, що саме грошові кошти від продажу квартири ОСОБА_3 були витрачені на придбання 1/2 частки квартири ОСОБА_5 , останньою, а також ОСОБА_3 не надано. На запитання суду, чому квартира в цілому не була оформлена на ім`я ОСОБА_3 , якщо вона придбана за її грошові кошти, остання пояснити не змогла. Також ОСОБА_3 ствердно відповіла на запитання ОСОБА_1 про те, що під час оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири він наполіг, щоб 1/ 2 частина цієї квартири також була оформлена ОСОБА_2 , оскільки він з останньою теж сплачують грошові кошти за частину квартири за цим договором.

Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням встановленого, суд вважає, що представником відповідача, заперечуючи проти позову, не доведено, не надано належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 . Водночас позовні вимоги останнього суд вважає доведеними, такими, що ґрунтуються на вимогах закону, тому суд задовольняє їх повністю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст 4,5, 10,12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/4 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.