РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представник позивача адвоката Мартинова О.Ю.,

представника відповідача 1 - Рівненської міської ради Українця М.В.,

представника відповідача 3 ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Рівненської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Науково-дослідний проектно-пошуковий та геологорозвідувальний кооператив «ГЕОЛОГ» про визнання незаконним і скасування п. 30 рішення Рівненської міської ради № 687 від 25.02.2004 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (далі відповідачі), третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Науково-дослідний проектно-пошуковий та геологорозвідувальний кооператив «ГЕОЛОГ», в якому просить визнати незаконним та скасувати пункт 30 рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року Про передачу земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку площею 324 м. кв. з виключенням кадастрового номера :01:019:0044 з державного реєстру.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є третім власником 55/100 частини будинку по АДРЕСА_1 . Першим власником цієї частини являвся ОСОБА_5 , другим (попереднім власником частки ОСОБА_3 ) ОСОБА_6 . Друга частина будинку в розмірі 45/100 за вказаною адресою належить подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в рівних долях.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 жовтня 1994 року у справі № 2-2068/1994, затверджено мирову угоду між співвласниками будинку по АДРЕСА_1 та встановлено порядок користування земельною ділянкою пропорційно часткам співвласників та згідно варіанту експертизи № 2: співвласникам 45/100 будинку подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - земельною ділянкою в розмірі 240 м.кв., у спільному користуванні залишено ділянку площею 44 м.кв.; співвласнику 55/100 будинку - ОСОБА_5 - 293 м.кв.

Співвласники 45/100 будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на протязі 10 років використовували частину земельної ділянки без оформлення будь-яких документів та 06 жовтня 2003 року ОСОБА_1 до Рівненської міської ради подано заяву про передачу йому у власність земельної ділянки, яку він використовував по АДРЕСА_1 .

План розподілу земельної ділянки, за вказаною адресою розроблявся кооперативом Геолог. З огляду технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 оформлено у власність земельну ділянку площею 324 м.кв. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 324 м.кв. по АДРЕСА_1 на підставі п. 30 рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримано 22 липня 2004 року за № 3771. Тим самим власники частки 45/100 будинку приватизували свою частину ділянки.

Вважає, що з цієї площі (324 м.кв.), 44 м.кв. - це земля спільного користування, а 40 м.кв. неправомірно оформлена з земельної ділянки власника 55/100 будинку, - ОСОБА_5 .

По довіреності наданій ОСОБА_3 власником 55/100 частини будинку ОСОБА_6 та в його інтересах вона звернулася з інформаційним запитом від 31 липня 2014 року до міського голови м. Рівне, в якому просить:

- надати роз`яснення, з яких міркувань та на підставі яких документів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 при домоволодінні у розмірі 45 відсотків була надана в приватну власність земельна ділянка не розміром 270 м.кв., а 324 м.кв. по АДРЕСА_1 ;

- роз`яснення надати на руки представнику ОСОБА_3 .

По результатах розгляду інформаційного запиту нею було отримано повідомлення Рівненської міської ради за № 13-262 від 06 серпня 2014 року, в якому повідомляється, що:

- рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року приймалось на підставі поданої громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заяви про передачу земельної ділянки площею 324 м.кв., плану розподілу земельної ділянки, розробленого науково-дослідним проектно-пошуковим та геологорозвідувальним кооперативом Геолог, який погоджений співвласниками житлового будинку, що зазначено їх підписами, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , а також протоколу обстеження та погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 324 м.кв. на АДРЕСА_1 виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 липня 2004 року № 3771.

Як третій власник 55/100 будинку після ОСОБА_5 та ОСОБА_6 09 листопада 2021 року та 11 липня 2023 року вона направила на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рекомендовані листи з пропозицією добровільно відмовитися від 44 м.кв., передавши їх у спільне користування згідно рішення міського суду від 31 жовтня 1994 року та надати завірену копію варіанту експертизи № 2, щодо порядку користування земельною ділянкою спільного користування. Її вимогу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не задовільнили.

Стверджує, що спільна власність у співвласників (45/100 та 55/100) будинку, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла на підставі ухвали міського суду від 31 жовтня 1994 року. Власник 55/100 будинку ОСОБА_5 не давав нотаріально посвідченої згоди на оформлення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного майна у вигляді 44 м.кв. землі відповідно до ухвали суду від 31 жовтня 1994 року у їх власність.

Вважає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 під час оформлення у власність земельної ділянки 324 м.кв., надали недостовірні дані для виготовлення технічної документації, чим спровокували прийняття Рівненською міською радою спірного рішення.

28 лютого 2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем 3 ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що позивач набула права власності на 55/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 від попереднього власника ОСОБА_6 по мировій угоді, ухваленій Рівненським міським судом у справі № 569/15296/14-ц від 10 листопада 2014 року, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Згідно умов договору, позивач погодилась, а Рівненський міський суд затвердив умову про прийняття ОСОБА_3 у своє володіння 55/100 частину домоволодіння та про визнання її права власності на цю частину, відповідно витягу Рівненського МБТІ серії ССІ № 602397. В зазначеному витязі вказано, що Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 324 м.кв. видано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 22 липня 2004 року за № 3771. Відповідно умови мирової угоди № 4, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_6 всю технічну документацію, зокрема технічний паспорт № 4631 від 10 серпня 2006 року. В даному технічному паспорті, на плані земельної ділянки, показані межі земельних ділянок, загальна площа 509 м.кв. та площа земельної ділянки 324 м.кв., власниками якої являються ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі Державного акта на земельну ділянку № 3771 від 22 липня 2004 року. Таким чином, 10 лютого 2014 року ОСОБА_3 погодилась та прийняла умови мирової угоди, знаючи про встановлені межі та статус земельних ділянок.

Рішення Рівненської міської ради № 3771 було прийнято 22 липня 2004 року і являється ненормативним правовим актом, який вичерпав свою дію його виконанням в 2004 році. Попередні власники 55/100 частини домоволодіння були згідні з даним рішенням та в судовому порядку його не оскаржували. Позивач стала власником зазначеної частки з 18 листопада 2014 року, в тих самих межах і на тих умовах, якими володіли попередні власники її частки. З наведеного вбачається, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 , ні Рівненська міська рада, в 2004 році ніяким чином не порушили права та інтереси ОСОБА_3 .

Позивач надала ухвалу Рівненського міського суду у справі № 2-2068/1994 від 31 жовтня 1994 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли на себе зобов`язання встановити забор вздовж своєї земельної ділянки до 01 грудня 1994 року. Дане зобов`язання було виконане 21 грудня 1994 року за участі судовиконавця Рівненського міського суду в присутності зацікавлених сторін, зокрема власника 55/100 частини будинку, ОСОБА_5 . Складений судовиконавцем Акт про розділ земельної ділянки від 21 грудня 1994 року був підписаний всіма сторонами, включно з ОСОБА_5 та затверджений судом м. Рівне. В документі, зокрема, зазначено, що за взаємною мировою згодою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на взаємних для них умовах проведено деяку зміну переносу меж земельної ділянки в натуру. Зміну меж в натурі за взаємною мировою згодою зацікавлених сторін підтверджують експерт ОСОБА_7 , дільничий інспектор ОСОБА_8 та наймані робітники. Таким чином була сформована і огороджена земельна ділянка, яку в подальшому приватизував ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та встановлені межі.

З наведеного позивачем Протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки від 25 червня 2004 року вбачається, що обстеження та погодження меж земельної ділянки, яка передається у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на підставі рішення Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року № 687 відбувалося за участі та за згодою власника 55/100 частини домоволодіння ОСОБА_5 , про що зазначено в протоколі і підтверджено його підписом. План розподілу земельної ділянки, який надала позивач показує межі та площу земельної ділянки, яка пропонувалась у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по рішенню міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року та узгоджений з власником 55/100 частини домоволодіння, ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис.

Вказує, що 21 квітня 2023 року Рівненським міським судом була розглянута аналогічна справа № 569/12644/22 з тим самим позивачем до тих самих відповідачів про скасування рішення Рівненської міської ради № 1651 від 18 листопада 2021 року. Суд дійшов висновків, що після поділу жилого будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останній державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 293 м.кв., як це було передбачено чинним на той час законодавством не отримував, при цьому його право користування земельною ділянкою площею 600 м.кв. з огляду на перехід права власності на частину житлового будинку до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 припинилося. На договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки ОСОБА_5 для будівництва індивідуального житлового будинку від 10 березня 1969 року проставлений штамп Рівненського БТІ про погашення при поточній інвентаризації 01 квітня 1994 року. Згідно повідомлення КП Рівненське МБТІ № 318 від 06 березня 2023 року ОСОБА_6 не був власником, співвласником, орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1 у зазначений в заяві ОСОБА_4 період (за період з 1994 року по 2014 року). Згідно повідомлення КП Рівненське МБТІ № 40, від 19 січня 2023 року в інвентаризаційній справі відсутня інформація про приватизацію, оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Таким чином, в Рівненському міському суді у справі № 569/12644/22, від 21 квітня 2023 року було доведено факт, що за період з 01 квітня 1994 року по 21 квітня 2023 рік ні перший власник 55/100 частини будинку ОСОБА_5 , ні його спадкоємець ОСОБА_6 , ні в подальшому ОСОБА_3 у постійному користуванні або власності чи оренді земельної ділянки по АДРЕСА_1 не мали, документи, що посвідчують право власності чи оренди не оформлювали та не отримували.

Вважає, що позивачем не доведено, які конкретно її права та інтереси безпосередньо порушені відповідачами, при винесені рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року, якщо майно вона придбала в 2014 році.

08 березня 2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачкою 2 - ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати позовну давність до вимог позивача ОСОБА_3 та відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропущеним строком позовної давності. Вказала, що підставою виникнення права власності у ОСОБА_3 , на частку 55/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 являється ухвала Рівненського міського суду у справі № 569/15296/14-ц. В зазначеній ухвалі Рівненського міського суду земельна ділянка, як власність (часткова чи сумісна) ні за ОСОБА_3 , ні за попереднім власником частки 55/100 домоволодіння ОСОБА_6 - не зазначена. Відсутність у попереднього власника 55/100 домоволодіння ОСОБА_6 у власності (оренді чи постійному користуванні) земельної ділянки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії ВЕВ № 639409 від 05 вересня 2006 року, витягом з реєстру прав власності Рівненського МБТІ, серії ССІ № 602397 від 13 серпня 2008 року, відсутністю правовстановлюючих документів та реєстраційного посвідчення на земельну ділянку.

Вказує, що до набувачів будівлі переходять права на земельну ділянку, на якій вона розташована, у тих обсягах, які були у попереднього власника. Сам факт набуття права власності на будинок не може бути достатньою підставою для висновку про набуття особою у власність земельної ділянки. Оскільки, на час набуття ОСОБА_3 права власності на 55/100 частину домоволодіння будь-яке право на земельну ділянку за попередніми власниками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не було зареєстроване та ними не були отримані правовстановлюючі документи на земельну ділянку, то позивач також не набула статусу правомірного землекористувача. Вказане було встановлено в рішенні Рівненського міського суду у справі № 569/12644/22 від 21 квітня 2023 року та в постанові Рівненського апеляційного суду по справі № 569/12644/22 від 14 вересня 2023 року.

Вважає, що позивач не довела, які конкретно її права були порушені відповідачами, при винесені рішення Рівненської міської ради № 687, від 25 лютого 2004 року, якщо свою частину домоволодіння ОСОБА_3 придбала в 2014 році, на підставі ухвали Рівненського міського суду по справі № 569/15296/14-ц, від 10 листопада 2014 року.

Розподіл домоволодіння по АДРЕСА_1 та встановлення меж користування земельною ділянкою комунальної власності площею 577 м.кв. відбулося згідно ухвали Рівненського міського суду у справі № 2-414/1994 від 17 березня 1994 року та ухвали Рівненського міського суду у справі № 2-2068/1994 від 31 жовтня 1994 року. Відповідно Акта, від 21 грудня 1994 року, відбулося виконання рішення суду від 17 березня 1994 року, № 2-414/1994, по розподілу домоволодіння та земельної ділянки. За взаємною мировою згодою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 на взаємних для них умовах проведено деяку зміну переносу меж земельної ділянки в натуру. При цьому ОСОБА_5 відійшло 1/2 половини підвалу Пд-1, яка згідно ухвали Рівненського міського суду № 2-414/1994 від 17 березня 1994 року належали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Погодження меж підтверджено підписами зацікавлених сторін, зокрема ОСОБА_5 . В подальшому земельна ділянка, якою користувались ОСОБА_4 та ОСОБА_1 після розподілу в 1994 році була розширена за рахунок земель комунальної власності (підпірної стіни АДРЕСА_2 , яка була зміщена в процесі її будівництва) та рішенням Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року надана ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у приватну власність.

Позивач, до своєї позовної заяви, доєднала ряд документів (додатки), зокрема: - копію архівного витягу Рівненської міської ради № 151/12-14 від 04 липня 2014 року; - копію інформаційного запиту від 31 липня 2014 року; - копію повідомлення Рівненської міської ради № 13-262 від 06 серпня 2014 року; - копію плану розподілу земельної ділянки; - копію протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, від 25 червня 2004 року; - копію Державного акту на право власності на земельну ділянку № 3771 від 22 липня 2004 року. Вказані додатки містять інформацію про рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року та являються доказом того, що ОСОБА_3 було відомо про предмет позову, щонайменше з 04 липня 2014 року, та на протязі дев`яти років в судовому порядку не оскаржувалось. Надані документи, а також технічний паспорт № 4631 від 10 серпня 2006 року та витяг з реєстру прав власності Рівненського МБТІ серії № 602397 від 13 серпня 2008 року свідчать про те, що і першому власнику 55/100 частини будинку ОСОБА_5 і його спадкоємцю ОСОБА_6 про рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року було відомо щонайменше з 25 червня 2004 року та ними в судовому порядку також не оскаржувалось.

Вважає, що таким чином, на вимогу ОСОБА_3 спливла позовна давність у три роки.

11 березня 2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачкою подано відповідь на відзив відповідача 3 - ОСОБА_1 , в якій вказала, що предметом позовних вимог є окрема ділянка землі площею 44 м.кв. Порядок користування земельною ділянкою 600 м.кв. був встановлений згідно ухвали Рівненського міського суду від 31 жовтня 1994 року по даних варіанту експертизи № 2, який приховується ОСОБА_1 .

Зазначає, що наданий відповідачем акт про розподіл земельної ділянки від 21 грудня 1994 року не міг бути затвердженим судом 31 жовтня 1994 року. Підписи на акті не завірені нотаріально. Вказує, що акт складено на виконання ухвали Рівненського міського суду у справі № 2-414/94 від 17 березня 1994 року, в якій не йдеться про земельну ділянку.

Аналогічна справа № 569/12644/22 від 21 квітня 2023 року до позову та до земельної ділянки площею 44 м.кв. не має відношення. Відповідач не може посилатися на Земельний кодекс України в редакції від 22 червня 1993 року, оскільки в період з 1994 року по 2004 рік, також (як і попередні власники 55/100 частини домоволодіння) користувався земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, визначених Земельним кодексом та не сплачував земельного податку.

Стверджує, що спірна земельна ділянка обліковувалась за ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Управління Держземагенства № 6-зем, від 13 листопада 2013 року.

Вважає, що рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року, це факт, який не припинив порушення її прав, оскільки полишення позивача прав на користування спільним майном це дія, яка продовжується у часі.

Про порушення прав на спільне майно позивачу стало відомо під час розгляду Рівненським міським судом Рівненської області справи № 569/12644/22 від 21 квітня 2023 року.

12 березня 2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем 1 - Рівненською міською радою подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. Вказує, що щодо викладу обставин справи, то рішенням Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року № 687 громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 324 м.кв., по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з планом розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на підставі якого приймалось вказане рішення міської ради, розподіл земельної ділянки проводився за спільною згодою співвласників житлового будинку, а саме громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року є ненормативним правовим актом, що вичерпало свою дію його виконанням, шляхом виготовлення державного акта на право приватної власності заявниками.

Враховуючи принцип належного урядування, відповідно до законодавства України, Рівненською міською радою належним чином розглянуто заяву щодо передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

Щодо застосування строків позовної давності, то загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Саме в межах цього строку особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Позивачем на адресу Рівненської міської ради було скеровано інформаційний запит від 31 липня 2014 року. У відповідь, на який 06 серпня 2014 року повідомлено, що рішенням Рівненської міської ради, від 25 лютого 2004 року № 687 передано в приватну власність громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі поданої заяви про передачу земельної ділянки площею 324 м.кв., плану розподілу земельної ділянки, розробленого науково-дослідним проектно-пошуковим та геологорозвідувальним кооперативом Геолог, який погоджений співвласниками житлового будинку, що зазначено їх підписами, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , а також протоколу обстеження та погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Вважає, що початок перебігу строку позовної давності слід враховувати з дня, коли позивачу стало відомо про наявність прийнятого рішення Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року, а саме із 06 серпня 2014 року.

Приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Рівненської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про скасування рішення Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року, № 687 задоволенню не підлягають, з підстав пропуску строку позовної давності.

18 березня 2024 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області позивачкою подано відповідь на відзив відповідачки 2 - ОСОБА_4 , в якій вказала, що своїм рішенням (як ненормативним актом) № 687 від 25 лютого 2004 року Рівненська міська рада ліквідувала (скасувала) її спільну власність шляхом переоформлення у приватну. Таким чином, полишення її прав на користування спільним майном це дія, яка продовжується у часі, і стала відома при розгляді Рівненським міським судом справи № 569/12644/22 від 21 квітня 2023 року. Вказує, що про наявність пункту 30 рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року їй відомо з 2014 року, але до 21 квітня 2023 року не було відомо про порушення саме її прав на користування спільним майном. Предметом позовних вимог являється повернення їй права користування спільним майном, у вигляді окремої земельної ділянки площею 44 м.кв.

18 березня 2024 року відповідачем 2 - ОСОБА_4 подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області заперечення, в яких вказує, що на момент прийняття рішення Рівненською міською радою № 687 від 25 лютого 2004 року ні позивач, ні попередній власник її 55/100 частини домоволодіння ОСОБА_6 у власності (спільній чи частковій) земельної ділянки не мали, а користувалися земельною ділянкою комунальної власності. Зазначене було встановлено Рівненським міським судом Рівненської області у справі № 569/12644/22 від 21 квітня 2023 року та підтверджено повідомленням КП РМБТІ № 40 від 19 січня 2023 року, та повідомленням КП РМБТІ № 318 від 06 березня 2023 року. Таким чином Рівненська міська рада своїм ненормативним актом розпорядилася саме своїм майном (земельною ділянкою комунальної власності), а не майном ОСОБА_3 .

Інформація про земельну ділянку 324 м.кв. по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності № 3771 від 22 липня 2004 року стала відома позивачу щонайменше з 10 листопада 2014 року (дата затвердження мирової угоди Рівненського міського суду по справі № 569/15296/14-ц).

Звернувшись до суду 22 грудня 2023 року позивач порушила строки звернення до суду, оскільки встановлена позовна давність тривалістю у три роки. Доказом того, що підтверджує настання порушення позивачем строків звернення до суду з позовною заявою являються наявні саме у неї наступні документи: - ухвала Рівненського міського суду у справі № 2-2068/1994 від 31 жовтня 1994 року; - технічний паспорт № 4631 від 10 серпня 2006 року, де на плані земельної ділянки зазначена вся інформація по земельній ділянці площею 324 м.кв. та показані встановлені межі земельних ділянок; - Державний акт на право власності № 3771 від 22 липня 2004 року виданий ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на їх земельну ділянку площею 324 м.кв., з інформацією по цій ділянці; - план розподілу земельної ділянки, що пропонується до передачі у приватну власність ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , з межами земельних ділянок, завірених підписами землекористувачів, в тому числі власником 55/100 частини будинку ОСОБА_5 ; - протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки, по АДРЕСА_1 від 25 червня 2004 року, де вказані границі та межові точки ділянки площею 324 м.кв., узгоджені з попереднім власником 55/100 частини будинку ОСОБА_5 . Зазначені документи були надані позивачем, як додатки до позовної заяви.

Вказує, що позивач на власні очі бачила (щонайменше з 18 листопада 2014 року) межові знаки та огорожу, якою огороджена земельна ділянка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Саме 18 листопада 2014 року ОСОБА_3 стала власником 55/100 частини будинку, згідно ухвали Рівненського міського суду у справі № 569/15296/14-ц від 10 листопада 2014 року і не могла не знати, яке конкретно майно переходить їй у власність, в яких об`ємах і на яких умовах. Таким чином, з наведених документів, якими володіє позивач з 2014 року, твердження, що їй щось було невідомо стосовно своєї власності, - являється невірним.

25 березня 2024 року відповідачем 3 - ОСОБА_1 подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області заперечення на відповідь позивача ОСОБА_3 на відзив ОСОБА_4 , в яких вказав, що ціле домоволодіння та земельна ділянка площею 509 м.кв., по АДРЕСА_1 були розділені згідно ухвали Рівненського міського суду у справі № 2-414 від 17 березня 1994 року та ухвали Рівненського міського суду по справі № 2-2068/1994 від 31 жовтня 1994 року, відповідно Акта про розподіл від 21 грудня 1994 року. Розподіл відбувся в натурі (на місцевості) між співвласниками будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за взаємною згодою, на взаємних для них умовах, про що свідчать їх підписи в Акті. Розподіл в натурі відбувся в 1994 році, рішення Рівненської міської ради № 687 винесено в 2004 році, а позивач стала власником частини домоволодіння в 2014 році через 10 років після винесення Рішення № 687, яке вона оскаржує. Таким чином, Рівненська міська рада своїм рішенням від 25 лютого 2004 року ніяк не могла порушити права та інтереси позивача.

Витяг КП РМБТІ, з реєстру прав власності № 15875584 від 13 серпня 2008 року, про не достовірність якого заявляє позивач, був наданий та власноруч завірений нею, в ході розгляду Рівненським міським судом справи № 569/13542/19 від 22 лютого 2022 року. Доданий позивачем витяг КП РМБТІ з реєстру прав власності ССГ № 602397 від 28 липня 2008 року, доказує, що попередній власник 55/100 частини домоволодіння, ОСОБА_6 не являвся власником (правомірним користувачем) земельної ділянки та не мав Державного акта на право власності на землю.

З наданого Акта про розподіл земельної ділянки, від 21 грудня 1994 року, вбачається, що розподіл домоволодіння та земельної ділянки проводився судовиконавцем, в присутності експерта, інспектора, бригадира, найманих робітників та зацікавлених осіб, - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується їх підписами.

За взаємною мировою згодою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , на взаємних для них умовах, була проведена зміна переносу меж земельної ділянки в натуру.

Надана позивачем довідка Ф № 6-ЗЕМ, № 02-1905 від 13 листопада 2013 року не має відношення до земельної ділянки площею 324 м.кв., яку оскаржує ОСОБА_3 , оскільки була надана для приватизації ОСОБА_4 іншої ділянки, площею 77 м.кв., для садівництва та городництва. Крім того, вказана довідка являється доказом, що на 13 листопада 2013 року земельна ділянка 77 м.кв. перебувала в комунальній власності.

Рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року являється ненормативним актом, яке вичерпало свою дію його виконанням в 2004 році. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/12644/22 від 21 квітня 2023 року було встановлено, що: - після поділу житлового будинку в натурі, ОСОБА_5 державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, як це було передбачено чинним на той час законодавством, не отримував; - його право користування земельною ділянкою площею 600 м.кв., з огляду на перехід права власності на частину будинку до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , припинилося. Оскільки ОСОБА_5 після поділу будинку не набув статусу правомірного землекористувача (не став власником земельної ділянки) по АДРЕСА_1 , то Рівненська міська рада своїм рішенням № 687 від 25 лютого 2004 року ніяким чином не могла ліквідувати його власність на землю, про що заявляє позивач.

Зазначає, що рішення Рівненської міської ради, яке оскаржує позивач було винесено 25 лютого 2004 року, отже перебіг позовної давності почався 26 лютого 2004 року і сплив 26 лютого 2007 року.

Вважає, що в зв`язку з порушенням строку звернення до суду з позовною заявою, до позову необхідно застосувати позовну давність.

17 квітня 2024 року відповідачем 3 - ОСОБА_1 через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подано клопотання про застосування строку позовної давності, в якому вказав, що позивачу відомо з 2014 року про пункт 30 рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року, що було зазначено нею в відповіді від 13 березня 2024 року на відзив відповідача ОСОБА_4 . Позивач до своєї позовної заяви долучила ряд документів, зокрема: - інформаційний запит на ім`я міського голови від 31 липня 2014 року; - копію ухвали Рівненського міського суду по справі № 2-2068/94 від 31 жовтня 1994 року; - копію протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, від 25 червня 2004 року; - копію Державного акту № 3771 від 22 липня 2004 року. Зазначені документи являються доказом того, що позивачу до 31 липня 2014 року був відомий (але не оскаржувався в судовому порядку) факт розподілу земельної ділянки спільного користування, площею 44 м.кв. між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , за їх взаємною згодою. ОСОБА_3 від попереднього власника своєї 55/100 частини будинку ОСОБА_6 за умовами ухвали Рівненського міського суду у справі № 569/15296/14-ц від 10 листопада 2014 року отримала технічний паспорт на домоволодіння № НОМЕР_1 від 10 серпня 2006 року з планом земельної ділянки та експлікацією приміщень. Даний документ підтверджує, що позивачу з 10 листопада 2014 року стало відомо про перехід частини приміщень (1/2 половини підвалу Пд/А-1), які належали ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згідно ухвали Рівненського міського суду у справі № 2-414/94 від 17 березня 1994 року у власність ОСОБА_5 , що збільшило його частку. При цьому, за рахунок збільшення підвалу до ОСОБА_5 , а в подальшому до ОСОБА_3 перейшла частина ділянки площею 44 м.кв., що була у спільному користуванні співвласників будинку.

Вважає, що у зв`язку з порушенням строку, встановленого у три роки, звернення позивачем до суду, до позовної заяви необхідно застосувати позовну давність.

28 травня 2024 року відповідачем 2 - ОСОБА_4 подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області клопотання про застосування строку позовної давності, в якому вказала, що 29 грудня 2014 року в Рівненський міський суд позивачем була подана заява про виправлення помилки в ухвалі Рівненського міського суду у справі № 569/15296/14-ц від 10 листопада 2014 року. До заяви ОСОБА_3 долучила документ, з технічного паспорта № 4631 від 10 серпня 2006 року. Наданий документ являється доказом, що на 29 грудня 2014 року позивач мала на руках зазначений технічний паспорт, була ознайомлена з межами земельних ділянок та їх площами, знала про статус своєї та сусідньої земельної ділянки площею 324 м.кв. та про Державний акт на право власності № 3771 від 22 липня 2004 року виданий ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Позивач до своєї позовної заяви, від 22 грудня 2023 року долучила документи (додатки), які являються доказом, що їй та попередньому власнику 55/100 частини домоволодіння, ОСОБА_6 була відома вся інформація, зазначена в цих документах щонайменше з 06 серпня 2014 року. Таким чином, знаючи про рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року ні попередній власник майна ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ні вона сама на протязі десяти років не оскаржували в суді вказане рішення.

Вважає, що в зв`язку з порушеним строком звернення до суду з позовною заявою, встановленим у три роки, до позовної заяви позивача необхідно застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивачка та її представник адвокат Мартинов О.Ю. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просять їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 - Рівненської міської ради Українець М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити.

Представник відповідачки 2 адвокат Дремлюга Ю.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити. Відповідачка 2 - ОСОБА_4 та її представник адвокат Дремлюга Ю.С. в судове засідання 18.12.2024 року в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином.

Представник відповідача 3 ОСОБА_1 Крестинський Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи - Науково-дослідного проектно-пошукового та геологорозвідувального кооперативу «ГЕОЛОГ» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. Головою кооперативу Жолобко І.М. подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 12.03.2024 року заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою суду м. Рівне Рівненської області від 17 березня 1994 року у справі № 2-414/94 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_9 про визнання права власності та частину домобудівлі та розподіл її в натурі, затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділено на праві власності в рівних долях частина домобудівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається: жилі кімнати 2-1, 2-3, 2-4, коридор 2-2, сіни а2 (П,Ш), сходи а3, 1/2 половина підвалу Пд/А-1, підвал пд/-2, сарай В, 1/2 навісу б, 1/3 вбиральні, 1/3 огорожі №1, частина горищного приміщення над цією частиною будинку та приміщення 3-1 мансарди, що складає 45/100; ОСОБА_5 на праві власності виділено: жилі кімнати 1-1, 1-2, 3-3, 3-5, кухня 3-2, сіни а1 /1/, сходи а, підвал пд/а, Г- гараж, Д - сарай, 2/3 вбиральні, 2/3 огорожі №1, с - септик, 1/2 половина підвалу ПД/А-І, що складає 55/100.

14 червня 1994 року за № 01-22/368 Департамент міської управи повідомив, що підпірна стінка, яка прилягає до земельної ділянки жилого будинку по АДРЕСА_1 згідно проекту передбачена прямолінійною в плані і була зміщена самовільно в процесі її будівництва.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 жовтня 1994 року, яка набрала законної сили 12 листопада 1994 року у справі № 2-2068/1994 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування та розпорядження земельною ділянкою, особами, яким жилий будинок та господарські будівлі належать на праві часткової власності, затверджено мирову угоду між сторонами, а саме: 1. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в рівних долях виділяється земельна ділянка пропорційно долі в домобудівні в розмірі 45/100, а саме згідно варіанту експертизи № 2 в розмірі 240 кв.м. в постійне користування, 44 кв.м. залишається в спільному користуванні з відповідачем. Одночасно вони приймають на себе зобов`язання встановити забор вздовж своєї земельної ділянки до 01 грудня 1994 року. Крім того зобов`язуються перенести сарай Н, до 01 грудня 1994 року. 2. ОСОБА_5 виділяється 293 кв.м. пропорційно його долі в розмірі 55/100 в домобудівлі згідно варіанту № 2 в постійне користування.

Повідомленням від 19 грудня 1994 року за № Войт-623-624/94 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Рівненський міський суд повідомляє, що 21 грудня 1994 року відбудеться розподіл домобудівлі та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Актом судовиконавця Рівненського міського суду від 21 грудня 1994 року, в натурі в присутності зацікавлених сторін ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , експерта ОСОБА_7 , дільничого інспектора Мулько та найманих однією із сторін для проведення відповідних робіт робітників ОСОБА_10 відбулося виконання рішення суду від 17 березня 1994 року № 2-414 про розподіл земельної ділянки по АДРЕСА_1 . За взаємною мировою згодою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на взаємних для них умовах проведено деяку зміну переносу меж земельної ділянки внатурі. Зміну меж в натурі за взаємною мировою згодою зацікавлених сторін підтверджують експерт ОСОБА_7 , дільничий інспектор ОСОБА_11 та наймані робітники.

Рішенням Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року № 687 Про передачу земельних ділянок у приватну власність, в оренду, внесення змін до рішень Рівненської міської ради та їх відміну передано в приватну власність безоплатно земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд громадянам України, де в пункті 30 вказані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 324 кв.м.

25 червня 2004 року Науково-дослідним проектно-пошуковим та геолорозвідувальним кооперативом Геолог складено Протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . Головним інженером ОСОБА_12 в присутності начальника Рівненського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_13 , начальника управління містобудування та архітектури Рівненського міськвиконкому Храбана А.І. та суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_14 обстежено на місцевості і погоджено межі земельної ділянки, яка передається у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 на підставі рішення Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року № 687. При обстеженні та погодженні меж земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ніяких претензій з боку суміжних землевласників та землекористувачів не заявлено. Кути поворотів меж земельної ділянки закріплені стовпами існуючої огорожі.

Як слідує з Акту передачі на збереження межових знаків, якими закріплені перенесені в натуру (на місцевість) межі земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , від 25 червня 2004 року, складеного науково-дослідним проектно-пошуковим кооперативом Геолог, головним інженером ОСОБА_12 , в присутності начальника Рівненського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_13 та суміжних землекористувачів передано, а власниками земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийнято на збереження межові знаки, якими закріплені перенесені в натуру (на місцевість) межі земельної ділянки, переданої у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 8 межових знаки довгострокового збереження. Розміщення межових знаків показано на плані земельної ділянки і на державному акті.

До Акту, від 25 червня 2004 року долучений План розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_3 , що пропонується до передачі у приватну власність ОСОБА_5 та в спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. План розподілу ділянки узгоджений сторонами.

22 липня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії РВ № 044739, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 3771, згідно якого на підставі рішення Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року вони є власниками земельної ділянки площею 0,0324 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Як слідує з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 2006 року серії ВЕВ № 639409, ОСОБА_6 успадкував від ОСОБА_5 55/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , а саме позначені на поєтажному плані: П - підвал, 1-1 - тамбур, 1-3, 1-4, 1-8, 1-9 - жилі кімнати жилою площею 84,3 кв.м., 1-6 - коридор, 1-7 - коридор, а2 - вх. ганок загальною площею 130,8 кв.м., та Б-1 - гараж, В-1 - сарай, 2/3 частин огорожі № 1, що належать померлому на підставі ухвали суду м. Рівне Рівненської області від 17 березня 1994 року, справа № 2/414/94 зареєстрованої в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в Рівненському МБТІ за реєстраційним номером 15875584.

Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 19873971 (реєстраційний номер 15875584), від 13 серпня 2008 року домоволодіння по АДРЕСА_3 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - 45/100, на праві приватної власності за ОСОБА_6 55/100. Площа земельної ділянки 509 кв.м. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 324 кв.м. видано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 22 липня 2004 року за № 3771.

Право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 55/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано 09 вересня 2013 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9508324 від 17 вересня 2013 року. Заявник ОСОБА_3 (уповноважена особа).

Згідно Довідки з державної статистичної звітності (форми № 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, від 13 листопада 2013 року № 02-1905, згідно форми № 6-зем Держстатзвітності земельна ділянка, яка розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,0079 га, та пропонується для надання у оренду ОСОБА_4 , обліковується за ОСОБА_5 . Дана земельна ділянка розташована на землях житлової забудови (одно та двоповерхова забудова) комунальної власності. Інформація про наявність земель та розподілу їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, у відповідності до плану земельної ділянки розробленого НДППГРК Геолог, надається на дату видачі довідки.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року, яка набрала законної сили 18 листопада 2014 року, в справі № 569/15296/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , про стягнення зобов`язання визнано мирову угоду між сторонами по справі на таких умовах:

3. Сторони за цією мировою угодою погодили, що ОСОБА_3 згідна прийняти у своє володіння, а ОСОБА_6 передати у власність ОСОБА_3 частину домоволодіння у розмірі 55/100 по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на праві власності відповідно до витягу Рівненського міського БТІ від 28 липня 2008 року серія ССІ № 602397.

4. Після підписання Сторонами цієї мирової угоди ОСОБА_6 передає ОСОБА_3 всю технічну документацію на домоволодіння, а саме: будинкову книгу, технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи на 55/100 будинку по АДРЕСА_1 .

5. Визнати за ОСОБА_3 право власності на частину домоволодіння в розмірі 55/100 по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_6 на праві приватної власності відповідно до витягу Рівненського МБТІ від 28 липня 2008 року серія ССІ № 602397, загальною площею 178,7 кв.м., житловою площею 134,1 кв.м.

8. Право власності ОСОБА_3 на частину домоволодіння в розмірі 55/100 по АДРЕСА_1 за цією мировою угодою підлягає реєстрації Реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області.

29 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до судді Рівненського міського суду Рівненської області Куцоконя Ю.П. про виправлення арифметичної помилки в ухвалі Рівненського міського суду від 10 листопада 2014 року у справі № 569/15296/14-ц, в якій просить в пункті 5-му Ухвали від 10 листопада 2014 року по справі № 569/15296/14-ц внести наступне виправлення: слова та цифру житловою площею 134,1 кв.м. виправити на житловою площею 84,3 кв.м., - відповідно до даних експлікації Рівненського міського БТІ.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/15296/14-ц виправлено допущену описку в ухвалі суду від 11 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення зобов`язання. Пункт 5-й резолютивної частини ухвали слід читати: житловою площею 84,3 кв.м. - відповідно до даних експлікації Рівненського МБТІ.

Згідно експлікації з технічного паспорта Рівненського МБТІ на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 № 4631 від 10 серпня 2006 року, загальна площа земельної ділянки складає 509 кв.м. На плані земельної ділянки показані межі земельних ділянок, огорожа двору площею 324 м.кв., стоїть відмітка: по державному акту на земельну ділянку площею 324 м.кв., виданому ОСОБА_15 та ОСОБА_4 22 липня 2004 року за № 3771.

Право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 55/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 03 лютого 2015 року, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33146316 від 04 лютого 2015 року. Підстава виникнення права власності: ухвала суду, серія та номер: 569/15296/14ц, видана 10 листопада 2014 року, видавник: Рівненський міський суд Рівненської області суддя Куцоконь Ю.П.

Згідно повідомлення Комунального підприємства Рівненське міське бюро технічної інвентаризації № 40 від 19 січня 2023 року в інвентаризаційній справі відсутня інформація про приватизацію, оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» № 318 від 06 березня 2023 року станом до 01 січня 2013 року, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, ОСОБА_4 є співвласником земельної ділянки по АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 липня 2004 року. ОСОБА_6 не був власником, співвласником, орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у зазначеній в заяві ОСОБА_4 період.

Згідно рішення Рівненської міської ради № 3691 від 10 серпня 2023 року, затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Пунктом 2 рішення, Рівненська міська рада вирішила на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 лютого 2015 року передати ОСОБА_3 безоплатно у власність земельну ділянку площею 215 м.кв., на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки 56101:00000:01:019:0289) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельну ділянку передати за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності Рівненської міської територіальної громади.

Як слідує з: - Абрису від 03 травня 2023 року з описом меж ділянки; - Кадастрового номеру земельної ділянки 56101:00000:01:019:0289; - планом земельної ділянки площею 0,0215 га з описом меж ділянки; - Відомостей про встановлені межові знаки, межі земельної ділянки площею 0,0215 га, кадастровий номер 56101:00000:01:019:0289, згідно з кресленнями ПОГОДЖЕНО власником земельної ділянки ОСОБА_16 з власниками суміжних земельних ділянок кадастровий номер 56101:00000:01:019:0044 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Погодження скріплено підписом ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Звертаючись до суду з позовом про скасування рішення Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку площею 324 м.кв., з виключенням кадастрового номера :01:019:0044 з державного реєстру, ОСОБА_3 вказувала, що їй в 2014 році від ОСОБА_6 , а йому від ОСОБА_5 перейшло право безстрокового користування земельною ділянкою розміром 6 соток, в межах якої розташована і спірна земельна ділянка 324 м.кв, на якій на законних підставах стоїть її частина домоволодіння у вигляді мансарди, над приміщеннями першого поверху, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Ухвалою суду м. Рівне Рівненської області від 31 жовтня 1994 року у справі № 2-2068/1994 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно якої встановлено порядок користування земельною ділянкою 6 соток пропорційно часткам співвласників у домоволодінні. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 45/100 в розмірі 240 кв.м., 44 кв.м. залишено в спільному користуванні з ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 - 55/100 в розмірі 293 кв.м.

01 квітня 1994 року ОСОБА_17 та ОСОБА_4 зареєстрували за собою право власності на 45/100 частини будинку з належними до нього будівлями та спорудами. Рішенням Рівненської міської ради від 25 лютого 2004 року № 687, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передано в приватну власність земельну ділянку площею 324 кв.м., а 22 липня 2004 року видано Державний акт № 3771 на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 23 ЗК України, в редакції від 22 червня 1993 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ст. 30 ЗК України, в редакції від 22 червня 1993 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Після поділу жилого будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 останній своє право на користування земельною ділянкою не реєстрував в державних органах місцевої влади та не отримував державний акт на земельну ділянку. При цьому, в зв`язку з переходом права власності на частину жилого будинку до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 право ОСОБА_5 на користування земельною ділянкою площею 600 кв.м. припинилося в 1994 році.

Належне ОСОБА_5 майно, а саме 55/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 05 вересня 2006 року успадкував його син ОСОБА_6 на тих самих умовах, що були у попереднього власника.

Згідно з ч. 3 ст. 415 ЦК України, в редакції на момент спадкування майна ОСОБА_6 , особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, в редакції на момент спадкування майна ОСОБА_6 , при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Враховуючи, що право користування ОСОБА_5 земельною ділянкою площею 293 кв.м. оформлено не було, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою він не отримував, спадкоємець ОСОБА_6 набув право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

В подальшому, з 2006 року право користування земельної ділянкою по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , як і попередній власник частини будинку, ОСОБА_5 не оформлював та не отримував документа, що посвідчує право на неї.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2014 року у справі № 569/15296/14 визнано за ОСОБА_3 право власності на частину домоволодіння в розмірі 55/100 по АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 і 03 лютого 2015 року це право спільної часткової власності за ОСОБА_3 зареєстровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, в редакції від 06 листопада 2014 року, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 173/1744/19 зазначено, що за правилами статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до набувачів будівлі переходять права на земельну ділянку, на якій вона розташована, у тих обсягах, які були у попереднього власника. Відповідно, сам факт набуття права власності на будинок не може бути достатньою підставою для висновку про набуття особою у власність земельної ділянки.

Згідно з ч. 3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оскільки право власності (користування) земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не оформлював, документ, що посвідчує право власності (постійного користування) на земельну ділянку не отримував, а тому до ОСОБА_3 в 2014 році перейшло право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, яким користувався попередній власник, ОСОБА_6 .

Доказів протилежного ОСОБА_3 не подано.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, i запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України).

З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає, що ставши власником частини домоволодіння 18 листопада 2014 року позивач не довела, які її права та законні інтереси, як заінтересованої особи, безпосередньо порушені рішенням Рівненської міської ради № 687 від 25 лютого 2004 року Про передачу земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , а тому, в задоволенні позову в цій частині та в похідних вимогах про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 324 м.кв., з виключенням кадастрового номера :01:019:0044 з Державного реєстру слід відмовити.

Відповідачем ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем, в особі представника Рівненської міської ради Украінцем М.В. подано заяви про застосування строку позовної давності до заявлених вимог позивача. Представником відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , заява про застосування строку позовної давності підтримана.

Питання позовної давності регламентовано Главою 19 ЦК України.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2010 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тобто у випадку обґрунтованості позовних вимог суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не одночасно застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Отже, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Такі правові висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) та інших.

Оскільки суд зазначив, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_3 відсутні, а тому немає підстав для застосування позовної давності.

З огляду на відмову у задоволенні позову, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат між сторонами у порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Рівненської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Науково-дослідний проектно-пошуковий та геологорозвідувальний кооператив «ГЕОЛОГ» про визнання незаконним і скасування п. 30 рішення Рівненської міської ради № 687 від 25.02.2004 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19 грудня 2024 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук