№ 2/183/4381/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

- зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття;

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частину від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення заяви до суду, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2024 року позивачка звернулася до суду з цим позовом.

В обґрунтування свого позову зазначає, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року у справі № 183/6278/16 про стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалено стягувати з відповідача, ОСОБА_2 , на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн щомісяця до досягнення ним повноліття.

Спільний син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на бронхіальну астму, що підтверджується випискою з медичної карти від 03 жовтня 2024 року, та проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на повному її утримані, потребує значних витрат на лікування. Розмір присуджених судом аліментів у 2017 році в сумі 1 000,00 грн на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у лікуванні, розвитку, навчанні та вихованні дитини, що також потребує додаткових витрат. Такий розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, не відповідає її інтересам необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачка вказує, що в січні 2024 року вона звернулась до поліції з заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року відповідачеві призначено покарання з випробуванням строком один рік. Це не виправило стан справи. ОСОБА_2 і надалі не сплачує аліменти на утримання дитини. У зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з питанням про зміну способу стягнення аліментів. На даний час відповідач влаштувався офіційно на роботу. Стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_2 дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Позивачка обізнана, що відповідач працює офіційно, отримує гідний дохід, не має на утриманні інших дітей або батьків похилого віку, тому є матеріально забезпеченим і має змогу надавати кошти на утримання дитини.

Постановленою суддею ухвалою від 28 жовтня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про, дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Ураховуючи позицію позивачки, викладену в позовній заяві, надані позивачкою докази, суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З належним чином засвідченої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

За частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 14 квітня 2017 року у справі № 183/6278/16 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісяця, який підлягає індексації, починаючи з 01 лютого 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторонами визнано, факт окремого проживання та проживання дитини із позивачем. Сторонами визнано, що дитина та відповідач хворіє на бронхіальну астму. Матеріалами справи підтверджено, що позивач з жовтня 2014 року є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, має обмеження в умовах та характері праці. Також визнано сторонами і те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 1 000,00 доларів США 15 травня 2016 року /а.с.9-11/. Рішення набрало законної сили 24 квітня 2017 року.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року у справі № 183/615/24 визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком один рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання /а.с.12-13/. Вирок набрав законної сили 21 лютого 2024 року.

Згідно з належним чином засвідченою копією витягу № 1696 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб установлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрований, в тому числі, неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7/.

Також судом досліджена надана позивачкою належним чином засвідчена копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що дитина має діагноз: бронхіальна астма, алергічний риніт /а.с.8/.

Поданий позов указує на наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу способу виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину.

Вирішуючи вказаний спір, суд висновує таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З правового аналізу вищезазначених норм убачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 та ст. 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.

Позовні вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, її гармонійного розвитку, наявності у дитини хвороби, лікування якої потребує коштів. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Діюче законодавство надає позивачці право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, визнання ним позову, враховує, що позивачка має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у цьому випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином, після вступу цього рішення в законну силу, виконавчий лист у справі № 183/6278/16, який виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що 50 % судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави, з урахуванням визнання ним позову, у сумі 605,60 грн, а решту віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року у справі № 183/6278/16.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року у справі № 183/6278/16 визнати таким, що не підлягає виконанню з дня набрання рішенням у справі № 183/10529/24 законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 12 грудня 2024 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д. О. Парфьонов