Справа № 344/3164/24
Провадження № 2/344/1747/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось в суду із позовом про визнання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 відумерлою. Позов мотивувало тим, що 19 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 02/887к, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США з датою погашення 18 жовтня 2026 року. В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань по кредитному договору між заявником та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого, в іпотеку банку передано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на праві власності. В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору банк звертався до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором. 14 березня 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 0907/12507/2012 прийнято рішення згідно якого на дану квартиру звернуто стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 залишилось нерухоме майно - двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 . 18 липня 2014 року заявник отримав відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про те, що 14 липня 2014 року ОСОБА_3 (чоловік спадкодавця) та ОСОБА_1 (син спадкодавця) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Оскільки спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора надала відповідь про те, що спадкоємці інших черг після смерті ОСОБА_2 в нотаріальну контору не звертались.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2021 заведеної після смерті ОСОБА_3 . Позивач у вересні 2019 року звертався до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання спадщини відумерлою. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року заяву АТ «Універсал Банк» про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду, роз`яснено АТ «Універсал Банк» право подання позову на загальних підставах У вказаній постанові зазначено, що заперечуючи проти задоволення заяви АТ «Універсал Банк» Івано-Франківська міська рада зазначила, що передана в іпотеку банку квартира була спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - чоловіка (спадкодавця). Згідно п.1.5 договору іпотеки від 19 жовтня 2007 року іпотекодавець засвідчує, що предмет іпотеки, як такий, що є спільною сумісною власністю подружжя, передається в іпотеку на підставі згоди ОСОБА_3 , що підтверджується у його заяві, посвідченій приватним нотаріусом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 успадкував лише 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала його батьку ОСОБА_3 , а відповідно 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 яка раніше належала ОСОБА_2 має бути передана у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради.

04.03.2024 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає з наступних підстав. В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 була виділена частка з спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру. Отже, невизначеною залишається і частка ОСОБА_2 , яка на думку Позивача має бути визнана відумерлою спадщиною. Окрім того Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2023 року у справі №344/70/23 встановлено, що пред`являючи позов про визнання спадщини відумерлою тільки до Івано-Франківської міської ради порушуються права ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 . В тому числі після смерті ОСОБА_2 залишилася невиділена частка в квартирі, яка перебувала у спільній власності подружжя. Відповідно до статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за вийнятком виключеного з цивільного обороту. Заява про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя подається незалежно від поданої заяви про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак в матеріалах справи відсутня інформація про виділ частки з майна подружжя. В тому числі процедура визнання відумерлою спадщиною та передача у власність Івано-Франківської міської територіальної громади майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, без виділу частки, не передбачено законодавством. Відтак позовна вимога не може бути задоволена.

Окрім цього, кредитний договір за яким стягнено заборгованість був забезпечений порукою. Задоволення позову про стягнення заборгованості з кредитора, не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителів. Тому, покладення на територіальну громаду обов`язку задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за умови підписання договорів поруки є безпідставним (а.с.62-66, т.1).

12.03.2024 року прежставник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що посилання Відповідача на той факт, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 була виділена частка з спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, вважає безпідставним. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2023 року прийнятою у цивільній справі №344/70/23, визначено що оскільки ОСОБА_1 успадкував лише 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала його батьку ОСОБА_3 , а відповідно 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 яка раніше належала ОСОБА_2 має бути передана у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради. При розгляді справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що на час подання позовної заяви АТ «Універсал Банк» - ОСОБА_3 помер, після його смерті прийняв спадщину син ОСОБА_1 . Таким чином, у постанові від 14.11.2023 року у цивільній справі №344/70/23 встановлено, що ОСОБА_1 успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Просив задоволити заяву АТ «Універсал Банк» та визнати спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 відумерлою та передати у власність територіальної громади міста Івано-Франківськ 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.73-76, т.1).

15.03.2024 року представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив. Вказала на те, що в даній Постанові судом встановлено, що матеріали справи (№344/70/23) не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_3 відмовився від своєї частки у спірній квартирі. Із вищенаведеного випливає, що квартира належала подружжю на праві спільної сумісної власності. Також немає доказів, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувся виділ їхніх часток. Немає і підтвердження, що після смерті ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_3 , якому також належала спірна квартира на праві спільної сумісної власності, звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні. Отже частки в спільній сумісній власності подружжя на дану квартиру не виділялися, невизначеною залишається і частка ОСОБА_2 , яка на думку Позивача має бути визнана відумерлою спадщиною. Окрім того, аргумент Позивача, що наразі позовні вимоги Банку в даній справі заявлені в межах 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 вважають безпідставними, оскільки в Позовній заяві не визначено розміру часток квартири. Замість конкретного розміру часток у Позовній заяві зазначені «?», що унеможливлює розуміння конкретних позовних вимог. Враховуючи вищенаведені обставини виділу часток в даній квартирі не було здійснено, а Позивач не може самостійно визначити розміри даних часток (а.с.101-103, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12.11.2024 року залучено до участі в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради про визнання спадщини відумерлою, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 (а.с.15, т.2).

28.11.2024 року представник ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Розгляд справи проводити без їх участі (а.с.21-24, т.2).

04.12.2024 року представник позивача подав відповідь на відзив. Позовні вимоги підтримав (а.с.29-32, т.2)

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 січня 2014 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22,т.1).

19 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», найменування якого змінено на акціонерне товариство «Універсал Банк» та громадянкою ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 02/887к.

Належне виконання умов кредитного договору позичальником забезпечено договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 . Предметом іпотеки є двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Максимчин Т.В., за реєстровим №1670, право власності на яку зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 19 жовтня 2007 року за реєстраційним № 5012709. (а.с.31,т.1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2013 року по справі № 0907/12507/2012 року, в редакції ухвали про виправлення описки від 20 серпня 2013 року, судом вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на праві власності, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в сумі 72 391,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 578 590 грн. 18 коп. (а.с.23-27,т.1).

На даний час рішення суду не виконано, заборгованість за рахунок предмета іпотеки не погашена.

12 травня 2014 року акціонерним товариством «Універсал Банк» направлено в Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору вимогу до спадкоємців померлої ОСОБА_2 (а.с. 128, т.1).

Із витребуваної на ухвалу суду копії спадкової справи № 381/2014, заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_3 (чоловік спадкодавця) та ОСОБА_1 (син спадкодавця) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Наведене свідчить, що спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять (а.с.109-139).

Рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/16802/19 від 05 листопада 2019 року вже було задоволено заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа Івано-Франківська міська рада, про визнання спадщини відумерлою. Визнано спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відумерлою та передано спадщину, у вигляді квартири АДРЕСА_2 , у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради задоволено частково та рішення Івано-Франківського міського суду від 05 листопада 2019 року скасовано, заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа Івано-Франківська міська рада, про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду, роз`яснено акціонерному товариству «Універсал Банк» право подання позову на загальних підставах.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради про визнання спадщини відумерлою відмовлено (а.с. 154- 157, т.1 ).

В мотивувальній частині постанови судом зазначено, що " ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1975 року, що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу №10 від 12 липня 1975 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2021 заведеної після смерті ОСОБА_3 . Квартира АДРЕСА_1 придбана під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 60 СК України спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_3 відмовився від своєї частки у спірній квартирі".

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із витребуваної на ухвалу суду копії спадкової справи № 6/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 (син спадкодавця та ОСОБА_3 ) подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , (а.с.244-269, т.1)

За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

Ст.ст. 546, 575 ЦК України визначено, що застава, порука, гарантія, неустойка, притримання, завдаток є видами забезпечення виконання зобов`язання. Іпотека є окремим видом застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Як передбачено ч. 1 ст. 559 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2 статті 554 ЦК України).

За змістом ст. 559 ЦК України, припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Так, згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

При цьому, регулюючи правовідносини з припинення поруки, у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина 4 статті 559 ЦК України передбачає такі випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя.

Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Окрім цього пред`явлення вимог до поручителів є правом, а не обов`язком кредитора, тому доводи представника органу місцевого самоврядування щодо необґрунтованості позову, за умови забезпечення кредитного зобов`язання порукою є безпідставними.

Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, під час розгляду спору встановлено, що спадкоємці за законом усунулись від права на спадкування, та відмовилися від її прийняття.

Враховуючи що спадкоємці майна померлої ОСОБА_2 ОСОБА_3 чоловік, та син ОСОБА_1 відмовилися від прийняття спадщини, з часу відкриття спадщини пройшло більше року, після смерті спадкодавця, вимоги кредитора акціонерного товариства «Універсал Банк» не були задоволені, суд вбачає наявність підстав для визнання спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 відумерлою та передачі спадкового майна територіальній громаді за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростовано й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 343/1294/18, в якій акцентував увагу на тому, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

При цьому подання ОСОБА_3 заяви про відмову від прийняття спадщини зумовлює усунення його від спадкування, тому питання реалізації права власності вказаної особи на нерухоме майно вирішено ним на власний розсуд. Таким чином, суд приходить до переконання, що розповсюдження режиму спільної сумісної власності на спадщину, не зумовлює правового наслідку не можливості визнання спадщини відумерлою, за умови відмови від прийняття спадщини спадкоємцем.

Таким чином, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 успадкував лише 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала його батьку ОСОБА_3 , а відповідно 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 яка раніше належала ОСОБА_2 має бути передана у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 3028,00 гривні судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст.1218, 1219, 1277, 1273 ЦК України, ст.60 СК України, ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 5, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 263-265, 273, Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою задоволити.

Визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 відумерлою.

Передати спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради.

Стягнути з Івано-Франківської міської ради, , місцезнаходження якої: вул. Грушевського 21, м. Івано-Франківськ на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», місцезнаходження якого м. Київ, вул. Автозаводська, буд. № 54/19, 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18.12.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.