Справа № 373/961/16-ц
Номер провадження 2-зз/373/7/24
УХВАЛА

19 грудня 2024 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі № 373/961/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на спільне майно,

встановив:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, що були застосовані згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2016 року, у виді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 .

Посилається на те, що за клопотанням позивача ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2016 року накладено арешт на належне йому майно. В задоволенні позову ОСОБА_2 до нього було відмовлено. Оскільки рішення суду набрало законної сили, заходи забезпечення позову мають бути скасовані.

До суду учасники справи чи їх представники не з`явилися, повідомлені належним чином.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності, просить задовольнити.

Судом встановлено наступне.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 28 липня 2016 року з метою забезпечення позову за клопотанням позивача було накладено арешт на належні відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку та житловий будинок.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили. В апеляційному порядку не оскаржувалося.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно із ч.ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

В рішенні від 22 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Суд наголосив на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Заходи забезпечення позову були накладені судом за відповідним клопотання у відповідності до норм ст. ст. 149-153 ЦПК України.

Строк дії накладених заходів забезпечення позову в залежності від результатів розгляду справи також встановлено нормами ЦПК України, зокрема ст. 158 ЦПК України.

В задоволенні позову було відмовлено, однак в рішення суду не було зазначено про необхідність скасування застосованих заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що строк дії накладених заходів забезпечення позову закінчився, законодавчо визначених підстав продовження дії таких заходів забезпечення позову при відмові у його задоволенні та набрання такого рішення законної сили не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову в частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у справі № 373/961/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на спільне майно, що були застосовані згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2016 року, у виді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 .

Копію ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили направити заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Я.І.Керекезаідпис