Справа № 487/9841/24
Провадження № 2/487/3390/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої судді Скоринчук К.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Медюка О.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку будинку. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.11.1983 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. У шлюбі вони придбали будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований на відповідача як на голову сімї. За життя подружжя здійснило покращення умов будинку реконструкцію, ремонт, збільшення площі, добудову другого поверху. У 2010 році подружжя привело технічну документацію будинку в належний стан. У 2011 році було подаровано 41/100 частки будинку донці подружжя ОСОБА_3 , яка є відповідачем у справі. Шлюб між подружжям розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва.Оскільки будинок було придбано під час шлюбу та спільною сумісною власністю, позивач просить визнати за нею право власності на частки з 59/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Підставою звернення до суду слугувало погіршення взаємовідносин на грунті розірвання шлюбу та побоювання позивача щодо реалізації висловлювань відповідача ОСОБА_2 оформити будинок лише на нього після розірвання шлюбу. А тому звернулася до суду.

15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.00 год 17.12.2024.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Медюк О.О., який діє на підставі ордера серія ВЕ №1013560 від 03.11.2024 та договору №01-Чп/11-24 від 03.11.2024, позовні вимоги підтримав, просив судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_4 подала через канцелярію суду заяву, у якій зазначила, що визнає позов та просить справу розглянути без її участі.

У підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначив, що йому зрозумілі його права та обов`язки. Між ним та позивачем виникло певне непорозуміння, однак, він визнає позов та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши позиції сторін та дослідивши в нарадчій кімнаті письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що 26.11.1983 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією відповідного свідоцтва.

У шлюбі вони придбали будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований на відповідача як на голову сім`ї. Дане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №402051026 від 03.11.2024, технічним паспортом на будинок.

За життя подружжя здійснило покращення умов будинку реконструкцію, ремонт, збільшення площі, добудову другого поверху. Даний факт визнається сторонами та доведення не потребує.

У 2010 році подружжя привело технічну документацію будинку в належний стан.

У 2011 році було подаровано 41/100 частки будинку донці подружжя ОСОБА_3 . Дане підтверджується договором дарування від 19.10.2011 та витягом про державну реєстрацію прав Миколаївського міжміського БТІ №31881405 від 02.11.2011. Родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження та шлюб відповідача. Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не конкретизувала в чому саме полягає спір між нею та відповідачем ОСОБА_3 . Разом з тим, суд ураховує визнання відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог, а отже і наявності спору.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Вирішуючи вимогу щодо поділу 59/100 частки будинку, враховуючи норми ст.ст. 60, 61, 65, 70 СК України, суд приходить до висновку, що вказана частка будинку, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач і відповідач мають рівні частки на нього.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, набуте ними у період шлюбу, може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Однак, відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги, презумпцію спільності права власності подружжя на це майно не оспорював.

Обставини, що мають істотне значення, які б давали підстави для відступлення від принципу рівності часток сторін при поділі спільної сумісної власності, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини 59/100 частки будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованої на ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3

Суддя: К.М. Скоринчук