Дата документу 18.12.2024 Справа № 334/9708/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9708/23 Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження №22-ц/807/2305/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткова І.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №24823 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми заборгованості в розмірі 16 633,90 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2024 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 24823 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» суми заборгованості в розмірі 16 633,90 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №334/9708/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що, оскільки суд вирішив задовольнити позов ОСОБА_1 , вона має право на відшкодування витрат, яких зазнала під час розгляду справи на правову допомогу, попередньо зазначивши у позовній заяві про попередній розрахунок цих витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2024 року відмовлено у прийнятті додаткового судового рішення про розподіл судовий витрат у справі №334/9708/23.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського М.І. задоволено. Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2024 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року заяву задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року у справі № 334/9708/23 змінити, стягнувши з відповідача судові витрати у розмірі 3000 грн.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно зменшив суму судових витрат, порушуючи принцип диспозитивності та змагальності, безпідставно втрутився в договірні відносини, які склалися між позивачем та адвокатом, також було враховано при ухвалені додаткового рішення хибні висновки представника відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, що розмір витрат є завищеним. При цьому,заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення відповідачем не було подано. Зазначив, що при подачі заяви про ухвалення додаткового рішення суду позивачем було подано до суду на підтвердження понесених витрат: договір на правничу допомогу, акт прийому-виконання робіт та квитанцію про сплату. Зазначені подані документи містять перелік робіт та вартість зазначених робіт. Зокрема, висновки суду про непідтвердженність здійснення запиту адвоката не відповідає дійсності, оскільки при подачі самої позовної заяви було долучено до позову відповідь приватного виконавця (додається запит адвоката та відповідь на електронну скриньку), отже в цій частині висновки суду є помилковими. Отже, суд безпідставно зменшив суму судових витрат, порушуючи принцип диспозитивності та змагальності, безпідставно врахувавши необгрунтовані заперечення відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності учасників справи.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Турчинського М.І. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн, суд першої інстанції взяв до уваги доводи представника відповідача щодо необгрунтованості та неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, виходив з критерію реальності наданих послуг, розумності, вважав, що заявлена позивачем сума 3 000 грн є неспівмірною з ціною позову, із незначною складністю справи, не потребує необхідності вивчення додаткових джерел права, законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується , виходячи з наступного.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 710/1367/20 (провадження № 61-18295св23), в додатковій постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 904/1101/23, в ухвалі Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 638/6853/21 (провадження № 61-16912св23) зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року

в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Про подання доказів понесення витрат на правову допомогу, але за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, роз`яснено судам і в пункті 102 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У позовній заяві представник ОСОБА_1 , адвокат Турчинський М.І. зазначив попередній орієнтовний розмір витрат на правову допомогу (3 000,00 грн) та необхідність їх стягнення.

Оскільки справу розглянуто за відсутності сторін в порядку спрощеного провадження 12 лютого 2024 року,що позбавило позивача можливості зробити заяву в судовому засідання, із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу позивач звернувся через підсистему електронний суд 17 лютого 2024 року, тобто протягом п`яти робочих днів після ухвалення судового рішення, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявницею дотримані.

Щодо суті поданої заяви, необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі

№ 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження обставин понесення в суді першої інстанції витрат на правову допомогу представник ОСОБА_1 ,адвокат Турчинський М.І., надала копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1004184 від 01 листопада 2023 року,договір про надання правничої допомоги від 20 жовтня 2023 року (а.с.38-39), акт прийому-передачі наданих послуг від 15 лютого 2024 року, де зазначено, що адвокатом Турчинським М.І. у даній справі надаються такі послуги: а) підготовка та подання позовної заяви щодо виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до Ленінського р/с у справі № 334/9708/23: 2500 гривень, у т.ч. конфіденційне побачення з клієнтом (перемовини), запит до приватного нотаріуса: 500 грн. Розмір виплати адвоката становить 3000 грн, у т.ч. розмір винагороди - 3000 грн. Підписанням цього акта сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень Договору (а.с.40).

Письмових клопотань щодо зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу із обґрунтуванням неспівмірності та нерозумності такого розміру ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до суду першої інстанції не подавала, а заявляло про неспівмірність у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2024 року, якою було відмовлено ОСОБА_1 в особі представника Турчинського М.І. в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, яка була скасована постановою Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2024 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, з наданих до заяви про ухвалення додаткового рішення документів, вбачається, що судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в суді першої інстанції складають 3 000 грн.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Керуючись критеріями, визначеними частиною третьою статті 141 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір заявлених представником ОСОБА_1 , адвокатом Турчинським М.І. , витрат на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 3 000,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських послуг та критерію обґрунтованості їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і пропорційні із складністю справи та виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції.

Проте, зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, тому висновки суду про часткове задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 2000, 00 грн є помилковими.

З огляду на зазначене, додаткове рішення не можна вважати заочним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню, а заява представника ОСОБА_1 , адвоката Турчинського М.І. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, які ОСОБА_1 понесла при розгляді справи в суді першої інстанції, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 365, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року скасувати.

Заяву Представника, ОСОБА_1 , адвоката Турчинського Максима Ігоровича про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 грудня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткової І.В.