н/п 2/490/2608/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді - Чулуп О.С.,

за участю секретаря- Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 206812,84 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 8500 грн. та судовий збір в розмірі 3102,19 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №08/03/2008/840 К-894, на підставі якого ВАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 38276,45 доларів США. Також з метою забезпечення виконання умов договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 у разі невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору стає солідарним бордником та відповідає перед банком всім майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2010 року у справі № 2-6374/2010 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість у сумі 333776,86 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Згідно договору № GL48N8718070_I_4 про відступлення права вимоги від 21.07.2020 року ПАТ КБ «Надра» відступило право вимоги за кредитним договором 08/03/2008/840 К-894 від 27.03.2008 року на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Позивач вказує, що відповідачем та і не вчинено жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості, а тому просить стягнути з нихк 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористались.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено кредитний договір № 08/03/2008/840К-894 від 27 березня 2008 року згідно якого ВАТ КБ «Надра» надало ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 38276,45 доларів США.

Судом досліджено договір поруки від 27.03.2008 року укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором за неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 08/03/2008/840К-894 від 27.03.2008 року.

Судом досліджено виконавчий лист виданий 07.02.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 2-6374/10 від 11.08.2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 333776,86 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Судом досліджено договір № GL48N718070_І_4 від 21.07.2020 року про відступлення прав вимоги згідно якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги за кредитним договором № 08/03/2008/840К-894 від 27.03.2008 року., про що свідчить витяг з Додатку № 5 до Договору GL48N718070_І_4 від 21.07.2020 року.

У відповідності дост. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.ч. 1-2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК Українидає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

У висновках Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, зазначено те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставістатті 625 ЦК Українивиникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» розрахунку 3% річних за прострочення грошового зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за основним боргом за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року - період прострочення 1760 днів становлять 48519,03 грн.

Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» розрахунку інфляційних витрат за прострочення грошового зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за основним боргом за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року - період прострочення становлять 158293,81 грн.

Проте як вбачається з наданого розрахунку позивачем нараховано інфляційні втрати та 3 % річних на суму боргу в розмірі 335596,86 грн., яка згідно рішення суду складається з суми основної боргу 333776,86 грн. та судових витрат в розмірі 1820 грн.

Між тим, положення статті 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних лише на суму основного боргу.

За такого суд вважає за необхідне розрахувати 3 % річних та інфляційні втрати виходячи із залишку суму заборгованості в розмірі 333776,86 грн. (суми основного боргу).

Таким чином розмір інфляційних втрат становитиме 157435,35 грн., 3 % річних 48255,90 грн.

За такого, суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а тому позовна заява підлягає задоволенню частково.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, детальний опис робі, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги.

Проте позивачем не надано платіжних документів (платіжного доручення, квитанції тощо), які підтверджують сплату позивачем коштів в розмірі 8500 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог, тобто по 1542,72 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.76-81,89,258-259,263-265,268,273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" інфляційні витрати в розмірі 157435,35 грн.та 3% річних 48255,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" судовий збір у розмірі по 1542,72 грн. з кожного.

В задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», , адреса: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя