Справа № 630/679/24
Провадження № 2-о/630/43/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря: Нерубацької А.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника (дистанційно) Комова О.Г.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_16,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Люботин Харківської області в порядку окремого провадження цивільну справу № 630/679/24 (провадження № 2-о/630/43/24) за заявою, поданою адвокатом Комовим Олегом Геннадійовичем в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме:

встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Роботине Пологівського району Запорізької області, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків, у період з 01 листопада 2009 року до 24 серпня 2023 року;

встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Роботине Пологівського району Запорізької області, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування поданої заяви представник ОСОБА_5 вказав, що заявник ОСОБА_1 і ОСОБА_4 спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 01 листопада 2009 року, і у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_6 , якого вони разом виховували. Також ОСОБА_4 повністю утримував свою цивільну дружину ОСОБА_1 та їх спільного сина ОСОБА_6 . Чоловік ОСОБА_4 був призваний на військову службу по мобілізації і був зарахований 25 травня 2023 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Приймаючи участь у забезпеченні оборони України, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Роботине Пологівського району Запорізької області. Представник зазначив, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 як жінка, яка проживала із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але за умови, що такий встановлений рішенням суду, а також має право на отримання грошового забезпечення, яке було нараховане ОСОБА_4 як військовослужбовцю, але ним не отримане до дня смерті, але за умови підтвердження факту перебування на повному утриманні військовослужбовця.

Представник ОСОБА_5 також вказав в заяві, що факт проживання заявника ОСОБА_1 і загиблого ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується показаннями свідків, документами про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 в житловому будинку, який належить на праві власності заявнику; народженням у них дитини; банківськими виписками про перерахування ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_1 . Крім цього ОСОБА_1 отримувала на свою банківську карту перекази грошового забезпечення загиблого ОСОБА_4 , яке ним не було отримано, і такі перекази вона отримувала саме як його цивільна дружина.

На обґрунтування наявності підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 представник ОСОБА_5 також посилався на ті обставини, що заявник ОСОБА_1 усі свої доходи витрачала на утримання їх з ОСОБА_4 спільного сина ОСОБА_6 , а в період з квітня 2023 року по червень 2023 року ОСОБА_1 отримувала державну допомогу по безробіттю; і що під час проходження військової служби ОСОБА_4 перераховував заявниці грошові кошти.

Ухвалою від 04 вересня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні по суті.

Представником заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Малойваном Є.І. були подані письмові заперечення від 07 жовтня 2024 року, в яких вказав на те, що матеріалами справи підтверджується загибель військовослужбовця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і саме ця дата є днем виникнення права у осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Станом на вказану дату Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачав можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги жінці, з якою загиблий військовослужбовець проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. Зміни до вказаного Закону набрали чинності лише 29 березня 2024 року, але й вони передбачали зворотну дію закону лише у відношенні дітей загиблої особи, зачатих за життя загиблого та народжених після його смерті. Тому заявник ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги. Також представник ОСОБА_7 у своїх запереченням вказав на те, що подані заявником докази не підтверджують факт спільного проживання зі загиблим ОСОБА_4 однією сім`єю, а тим більше той факт, що ОСОБА_1 перебувала на повному отриманні ОСОБА_4 на день його загибелі.

Крім того, представником Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 було заявлено клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав наявності, на його думку, спору про право.

Ухвалою від 29 жовтня 2024 року в задоволенні клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_16 про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, було відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні подану заяву підтримала та просила її задовольнити. Вона пояснила, що з ОСОБА_4 вона познайомилась ще у 2009 році, коли працювали на одному підприємстві ТОВ «РОС». На той час ОСОБА_4 перебував у шлюбі, але вони розпочали проживати разом в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зі своєю дружиною ОСОБА_4 припинив спілкування. У 2012 році у них народився син, а в 2014 році вона з ОСОБА_4 переїхала проживати до м. Люботин Харківської області, де вона купила житловий будинок за рахунок грошей, які були отримані за продаж її власної квартири. Усі минулі роки вони проживали однієї сім`єю, вели господарство і виховували сина, і саме ОСОБА_4 її утримував до моменту своєї загибелі.

Представник заявника ОСОБА_5 подану заяву підтримав та просив її задовольнити. В своїх поясненнях представник заявника посилався на обставини, викладені у заяві, та наголосив на тому, що ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду з відповідною заявою для встановлення факту спільного проживання з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 , оскільки така рекомендація була надана їй військовою частиною у відповіді на її первинне звернення про проведення виплати одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_4 , який загинув під час захисту батьківщини.

В судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_1 з тих підстав, що на час загибелі ОСОБА_4 заявник не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а від так не набула права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_4 . Та навіть уразі встановлення такого факту, командування військової частини подані заявником ОСОБА_1 документи лише передасть для розгляду по суті до відповідних структурних підрозділів Міністерства оборони України, які, на його переконання, все одно приймуть рішення про відмову у здійснені виплати на її користь одноразової грошової допомоги. Також представник ОСОБА_7 акцентував увагу на тому, що подані заявником ОСОБА_1 докази не дають змогу однозначно встановити факт її перебування на повному утриманні загиблого ОСОБА_4 .

Заінтересовані особи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися шляхом надіслання за останньою відомою адресою їх проживання судових викликів. Але поштові конверти на їх імена були повернуті без вручення з відмітками про відсутність адресатів за місцем проживання. Неявка заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, та пояснення представника військової частини, допитавши свідків та дослідивши наявні в справі докази, встановив наступне.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В той же час, згідно із ст. 21 СК України, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Розгляд справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу віднесено до компетенції суду відповідно до ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Заявник ОСОБА_1 в паспорті громадянина України НОМЕР_2 , виданому 22 березня 1999 року Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на її ім`я, має відмітку від 29 травня 2014 року про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Перед цим ОСОБА_1 була зареєстрована, починаючи з 22 квітня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_2 , про що в її паспорті також проставлена відповідна відмітка.

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 , виданого 08 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , який було розірвано 08 жовтня 2002 року.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і, починаючи з 11 грудня 1988 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , про що паспорті громадянина України НОМЕР_4 , виданому 06 грудня 1996 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на його ім`я, є відповідна відмітка. Нижче цієї відмітки є й інша відмітка - про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 і ОСОБА_9 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, справа № 2012/10660/2012.

Відповідно до ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За даними, розміщеними на веб-порталі судової влади України, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, ухвалене в справі № 2012/10660/2012, набрало законної сили 15 квітня 2013 року. Отже, з цього випливає, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 до 15 квітня 2013 року, і саме з цієї дати їх шлюб слід вважати розірваним.

В паспорті, виданому на ім`я ОСОБА_4 , також є відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 29 травня 2014 року.

З договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. 29 травня 2014 року за реєстр. № 1112, вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та який обкладений цеглою і має загальну площу 42,40 кв.м, та житлову площу 36,10 кв.м, належить на праві власності ОСОБА_1 .

В цьому договорі вказано, що на день його укладення покупець ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_2 . З цьому можна зробити висновок, що ОСОБА_1 , як власником житлового будинку, було надано ОСОБА_4 право на проживання в цьому будинку одразу в день укладення договору 29 травня 2014 року.

Також з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. 20 червня 2014 року за реєстр. № 1319, вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який збудований з дерева і має загальну площу 42,60 кв.м, та житлову площу 29,90 кв.м, належить на праві власності ОСОБА_1 . В цьому договорі вказано, що на день його укладення покупець ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, заявник ОСОБА_1 як власниця двох житлових будинків, має право використовувати їх для власного проживання, і те що вона зареєструвала своє місце постійного проживання на власний розсуд в одному з цих будинків лише є підтвердженням виконання нею вимог законодавства про необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/ перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Реєстрація місця проживання заявника ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за вказаними в їх паспортах адресах також підтверджується витягами з реєстру Люботинської територіальної громади від 21 червня 2024 року.

В той же час, з представленого заявником ОСОБА_1 акту ОСН Старолюботинський від 09 березня 2024 року, складеного головою та членами цього ОСН, підписи яких були засвідчені 11 березня 2024 року уповноваженим працівником Відділу забезпечення діяльності та внутрішньої політики виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 за адресою свого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживала з ОСОБА_4 , до дня його смерті, а також з нею за проживають син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 являються батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого 19 квітня 2012 року Київським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Також заявником ОСОБА_1 представлені суду фотознімки, на яких чоловік, схожий на ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_1 проводить час з новонародженої дитиною в побуті та під час відвідування церкви, а також чоловік, схожий на ОСОБА_4 , зображений у військовій формі в літню пору року.

Наведені обставини щодо спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_1 в одному житловому будинку та народження у них спільної дитини вказують на виникнення у них відносин, притаманних для чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю.

За ініціативою заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 були допитані в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_10 пояснив, що був знайомий з ОСОБА_4 з 1999 року, від коли вони працювали разом на одному підприємстві. Свідок підтвердив, що знав від ОСОБА_4 , що він проживав в м. Харкові, в районі Північної Салтівки, з ОСОБА_1 , і що в 2014 році він, ОСОБА_10 , допомагав ОСОБА_4 і ОСОБА_1 перевозити особисті речі в м. Люботин, коли вони переїжджали жити до свого будинку. В подальшому він, ОСОБА_10 , приїжджав до ОСОБА_4 в гості в м. Люботин в осінній період, коли необхідно було обробляти виноград від шкідників, та бачив, що той проживає разом з ОСОБА_1 та усіма їх дітьми в житловому будинку, який був збудований значно пізніше іншого, дерев`яного будинку, який знаходився на одному подвір`ї. Також ОСОБА_10 повідомив, що він надавав ОСОБА_4 , на його прохання, поради з будівництва прибудови до житлового будинку та встановлення котельного обладнання в будинку. Під час перебування в гостях у ОСОБА_4 він, ОСОБА_10 , бачив, що ОСОБА_4 піклувався як про свого рідного сина, такі про дітей ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 ще з 2002 року і вони разом працювали в ТОВ «РОС». Свідок підтвердила, що з 2009 року ОСОБА_1 почала зустрічатися з ОСОБА_4 , і той забирав її з роботи. Невдовзі ОСОБА_1 і ОСОБА_4 почали проживати разом в квартирі на Північній Салтівці в м. Харкові, хоча ОСОБА_4 на той час перебував у зареєстрованому шлюбі; а вже у 2012 року у них народився син. Саме ОСОБА_1 вона, ОСОБА_11 , передавала одяг, який залишився у неї після того, як її діти підросли, а також стала хрещеною матір`ю для їх сина. Також свідок повідомила, що від ОСОБА_1 вона дізналася, що вона з ОСОБА_4 вирішили придбати будинок в м. Люботин для спільного проживання з дітьми. Згодом вона, ОСОБА_11 , неодноразово приїжджала в гості до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , до будинку, в якому вони проживали, і що поруч з цим будинком знаходився ще й занедбаний старий будинок, в якому ніхто не проживав.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що працює викладачем у Будинку дитячої та юнацької творчості в м. Люботин, і що саме там познайомилась з ОСОБА_1 , коли та почала приводи свого сина ОСОБА_14 до неї у гурток. Свідок підтвердила, що іноді на заняття в гурток дитину привозив його батько ОСОБА_15 . В розмовах ОСОБА_14 розповідав про те, як вона проводить час зі своїми батьками. А коли ОСОБА_14 вчився у четвертому класі, він запросив її, ОСОБА_12 , на свій день народження до себе до дому. Перебуваючи в гостях у дитини, вона бачила як ОСОБА_1 з ОСОБА_4 та їх син готували святковий стіл для гостей. Також свідок ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 неодноразово ділилися з нею врожаєм зі свого городу, а коли у 2022 році її будинок зазнав ушкоджень вони поділилися своїми речами. Але восени 2023 року вона дізналася від ОСОБА_1 , що її чоловік ОСОБА_4 загинув на війні.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює головний бухгалтером у Виробничому управлінні комунального господарства Люботинської міської ради Харківської області і познайомилась з ОСОБА_1 у 2018 році, коли та прийшла на підприємство працювати бухгалтером. Саме від ОСОБА_1 вона дізналася, що у неї є чоловік ОСОБА_4 і спільний з ним син. ОСОБА_13 підтвердила, що бачила, як іноді ОСОБА_4 на автомобілі забирав ОСОБА_1 з роботи, і що вона на запрошення ОСОБА_1 приходила до неї в гості до дому, де її зустрічали ОСОБА_1 і ОСОБА_4 як господарі будинку.

Аналізуючи показання свідків в сукупності з іншими дослідженими доказами, оцінюючи їх як достовірні, суд вважає, що такі докази підтверджують той факт, що заявник ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з 2009 року почали проживали як жінка та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарств та мали взаємні права та обов`язки.

Але, як було зазначено вище, до 15 квітня 2013 року ОСОБА_4 перебував у офіційно зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою на ім`я ОСОБА_9 . Від так, суд вважає встановленим факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 однією сім`єю саме, починаючи з 15 квітня 2013 року, оскільки в іншому випадку це суперечитиме передбаченому ст. 25 СК України принципу одношлюбності.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 26 травня 2023 року № 164, ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Але під час проходження військової служби, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Роботине Пологівського району Запорізької області внаслідок поранення.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_4 Першим відділом державної РАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видане свідоцтво про смерть НОМЕР_6 від 22 вересня 2023 року.

Сповіщення № 259/1701 від 05 вересня 2023 року про загибель військовослужбовця ОСОБА_4 було направлено ІНФОРМАЦІЯ_7 на адресу дружини загиблого ОСОБА_1 .

З представлених ОСОБА_1 банківських виписок по рахунку, відкритому нею в АТ «ПУМБ», та сформованих за період з 01 жовтня 2023 року і по 29 лютого 2024 року, вбачається, що на її користь перераховувались суми грошового забезпечення, яке було нараховане військовослужбовцю ОСОБА_4 , але ним не отримано внаслідок загибелі, і що в призначенні платежів отримувача ОСОБА_1 вказано як цивільну дружину загиблого, яка діє в інтересах сина.

Такі виписки вказують на те, що за місцем проходження ОСОБА_4 військової служби ОСОБА_1 вважали його дружиною, та відповідно, членом сім`ї, що додатково свідчить про існування між ними відносин, притаманних подружжю.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» :

ч. 1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

ч. 2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

У випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, у тому числі усиновлені; батьки загиблої особи; жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблого (померлого).

Отже, встановлення факту, про який заявник ОСОБА_1 просить суд, у даному випадку може мати юридичне значення для отримання нею грошових сум, призначених до виплати в якості одноразової грошової допомоги.

Що ж до іншої вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

За твердженням заявника ОСОБА_1 , встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_4 є необхідним для реалізації та отримання нею соціальних пільг та виплат, передбачених законодавством України про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Заявник ОСОБА_1 в поданій заяві стверджувала, що вона перебувала на повному утриманні загиблого чоловіка ОСОБА_4 . Натоміть в якості обґрунтування своєї вимог ОСОБА_1 вказала у заяві про те, що вона отримувала від ОСОБА_4 допомогу у забезпеченні тих потреб, які вона не могла забезпечити за рахунок власної заробітної плати.

ОСОБА_1 подана суду виписка про картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», сформовану за період з 01 січня 2022 року до 21 червня 2024 року. У цій виписці містяться відомості про надходження заробітної плати, нарахованої на користь ОСОБА_1 за місцем роботи в КНП «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області та в Локомотивному депо «Люботин» Південної залізниці, а також не одноразові грошові виплати від Соціального фонду.

Також у виписці зафіксовано надходження грошових переказів 14 липня 2023 року в сумі 4000,00 грн., 12 серпня 2023 року в сумі 5000,00 грн., 18 серпня 2023 року в сумі 5000,00 грн. та 21 серпня 2023 року в сумі 5000,00 грн. З представлених заявником платіжних квитанцій про здійснення грошових переказів, сформованих в ОЩАДБАНКу, вбачається, що вказані грошові перекази були отримані ОСОБА_1 від ОСОБА_4 .

Але такі грошові перекази не підтверджують те, що вони були єдиним для ОСОБА_1 засобом до існування, і що надання такої допомоги з боку ОСОБА_4 було постійним і основним джерелом засобів до існування заявника.

Разом з цим, ОСОБА_1 подані виписки по рахунку, відкритому нею в АТ «ПУМБ». Але виписки з цього банку суд не бере до уваги, оскільки такі виписки сформовані за період після 01 жовтня 2023 року, що виключає підстави вважати, що такі виписки можуть підтверджувати обставини перебування заявника на утриманні загиблого ОСОБА_4 до дня його загибелі.

Також заявником Штепою Л.С. представлені довідки ОК-5 та ОК-7, сформовані стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відповідно. З цих довідок вбачається, що ОСОБА_4 до призову на військову службу по мобілізації був працевлаштований, зокрема, на підприємстві ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», де отримував дохід з березня 2020 року і до січня 2023 року в середньому розмірі 6500,00 грн. Натомість ОСОБА_1 в той самий період, хоча й з перервами у кілька місяців, працювала на різних підприємствах та організаціях і отримувала дохід, який був вищим за доходи ОСОБА_4 , в середньому розмірі 9000,00 грн.

З наведеного суд робить висновок, що досліджені докази не підтверджують того факту, що ОСОБА_1 перебувала на повному і постійному утриманні загиблого ОСОБА_4 .

Тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 в цій частині суд відмовляє.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 76-81, 263-265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву адвоката Комова Олега Геннадійовича, подану в інтересах заявника ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Роботине Пологівського району Запорізької області, як жінка та чоловік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарств та мали взаємні права та обов`язки в період з 15 квітня 2013 року до 24 серпня 2023 року.

В іншій частині заяви в задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа - Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний № НОМЕР_9 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний № НОМЕР_10 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення складено

04 грудня 2024 року