РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 571/613/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/1192/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

скаржник (боржник у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 ,

приватний виконавець Сідоренко Сергій Петрович,

стягувач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу приватного виконавця Сідоренка Сергія Петровича на ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про арешт коштів боржника, постановлену у складі судді Верзун О. П. у смт. Рокитне, повний текст ухвали складено 20 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через свого адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С. П. про арешт коштів боржника від 22.07.2024 у виконавчому провадженні № 75603215 з примусового виконання виконавчого листа № 571/613/13 виданого 19.08.2013 Рокитнівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТКБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги скарги, вказує на те, що ОСОБА_1 25.07.2024 отримано копію оскаржуваної постанови і наступного дня він вияснив, що на банківські рахунки, на які йому виплачується пенсія по інвалідності та соціальна виплата в зв`язку з трудовим каліцтвом, накладено арешт. Просив визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С. П. про арешт коштів боржника від 22.07.2024 у виконавчому провадженні № 75603215, зобов`язати приватного виконавця усунути порушення шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С.П. про арешт коштів боржника від 22.07.2024 у виконавчому провадженні № 75603215 в частині накладення арешту на належні ОСОБА_1 кошти, що знаходяться на відкритих в Акціонерному товаристві «Ощад банк» рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича усунути порушення шляхом скасування постанови від 22.07.2024 у ВП №75603215 від 19.08.2013.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що приватним виконавцем в ході виконання судового рішення вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на його примусове виконання, а також дотримано положення ч. 1 ст. 73 цього Закону, яка встановлює заборону звернення стягнення на певні види виплат, та положень п. 1 ч. 4 ст. 59 цього Закону щодо заборони накладення арешту на рахунок, що має спеціальний режим використання.

Вважаючи ухвалу незаконною, необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, приватний виконавець Сідоренко Сергій Петрович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення про задоволення скарги, вказав, що постановою порушуються конституційні права скаржника та послався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2019 у справі № 642/6675/18, та рішення Конституційного суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009. Арешт коштів боржника вчинений у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та з метою ефективного, повного та своєчасного виконання рішення суду від 19.08.2013 року, яке не виконується скаржником 13 років. Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. За положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, на всі кошти боржника, окрім коштів, які знаходяться на рахунках накладення арешту на які заборонено. Оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», вона не містить висновків щодо неправомірності винесення постанови та не містить обґрунтувань щодо неправомірності арешту коштів у інших 27 банківських установах. Суд вийшов за межі вимог скарги, оскільки скаржник просив усунути перешкоди шляхом скасування постанови про арешт коштів на рахунках в АТ «ОщадБанк»№ НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 , однак суд зобов`язав приватного виконавця скасувати всю постанову. Законодавством не передбачено, що рахунки на які зараховується заробітна плата, пенсія, соціальні виплати є рахунками із спеціальним режимом використання. У ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» міститься перелік виплат, на які не може бути звернено стягнення. Вказана стаття не містить такого виду виплат, які надходять боржнику на рахунок в АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_2 . Суд не врахував, що за інформацією АТ «ОщадБанк» на рахунки боржника з 01.01.2024 по 26.07.2024 надійшло 154662,57 грн., і це свідчить про спроможність ОСОБА_1 погашати заборгованість. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Бацей Тетяна Миколаївна вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу приватного виконавця та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича у виконавчому провадженні № 75603215 перебуває виконавчий лист № 571/613/13, виданий 19.08.2013 Рокитнівським районним судом про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 67024,02 грн. та судового збору 670,24 грн. Стягненню підлягає сума 31 748,34 грн.

22 липня 2024 виконавцем накладено арешт на кошти боржника, в тому числі, АТ «Ощад банк».

Згідно з виписки по рахунку № НОМЕР_2 по вказаному рахунку відбувається безготівкове зарахування соціальної виплати у розмірі 5084,25 грн. та соціальної виплати, передбаченої ПКМУ № 438 від 28.04.2023. Вказаною постановою затверджено Порядок організації надання деяких соціальних послуг з догляду та медичних послуг потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Як вбачається із виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 на вказаний рахунок здійснюється безготівкове зарахування пенсії та відбуваються витрати за карткою).

Звертаючись до суду із цією скаргою, ОСОБА_4 вказувала, що на рахунок в ПАТ «Альфа-Банк» вона отримує винагороду за працю, яку нараховує їй ТОВ «Західний трейд», а на рахунок в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 отримує житлову субсидію, а тому на таку категорію рахунків, які, на її думку, мають спеціальний режим використання, законом заборонено звернення стягнення, у зв`язку з чим накладення приватним виконавцем арешту на них є неправомірним.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до п. 9.11. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління Національного банку України 21 січня 2004 № 22 Банк здійснює зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (посильним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованими або цінними листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовуються для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Обов`язок контролю накладення арешту на кошти боржника покладається на фінансову установу, яка обслуговує рахунок боржника. У разі, якщо виконавцем накладено арешт на кошти, що знаходяться на спеціальному рахунку, рахунку зі спеціальним режимом використання або на кошти, стягнення яких заборонено законом, - фінансова установа, що обслуговує такий рахунок, зобов`язана повідомити виконавцеві такі обставини та повернути постанову про арешт коштів без виконання (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як встановлено судом, у межах арешту, вчиненого постановою приватного виконавця в ході виконання виконавчого листа було арештовано рахунки в АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 , на які мало місце безготівкове зарахування пенсійних виплат по інвалідності та соціальні виплати у зв`язку з трудовим каліцтвом.

Судом встановлено, що боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_1 виплата пенсії та соціальних виплат у зв`язку з трудовим каліцтвом здійснюється через установу банку АТ «ОщадБанк». Арешт на ці рахунки унеможливлює отримання ним пенсії та соціальної виплати у зв`язку з трудовим каліцтвом, що може позбавити останнього засобів до існування.

ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності з 90% втратою працездатності довічно. Причиною інвалідності зазначено трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату, у зв`язку з чим призначено соціальні виплати (довідка МСЕК серії АБ №0000812).

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення на які заборонено.

Згідно ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів/електронних грошей на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виплатами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового стягнення на майно боржника-за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Приватним виконавцем не надано належних та допустимих доказів про відсутність коштів у боржника на рахунках у банках, фінустановах, відсутності чи недостатності майна, виконання рішення про стягнення періодичних платежів.

У рішенні Конституційного суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 вказано, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України.

Верховний Суд у Постанові від 03.10.2019 у справі № 642/6675/18 посилається на п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», вказуючи, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні із цією скаргою представником скаржника надіслано приватному виконавцю копії скарги разом із всіма долученими до неї документами, серед яких наявна копія пенсійного посвідчення, копії банківських виписок по вказаних вище рахунках боржника, які свідчать про те, що на арештований рахунок ОСОБА_1 надходять соціальні виплати. Наведене спростовує посилання апелянта на те відсутність відомості про те, що на рахунки АТ «Ощад банк», на які накладено арешт та з приводу скасування якого звернувся скаржник до суду, зараховуються соціальні виплати на переконання суду.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою виконавця. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.

Отже, приватний виконавець має право для забезпечення реального виконання виконавчого документу застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі, за винятком коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності із нормами, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скаржника щодо визнання постанови приватного виконавця неправомірною в частині накладення арешту на належні ОСОБА_1 кошти на рахунках АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 та їх правомірне задоволення місцевим судом.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця Сідоренка Сергія Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Боймиструк С. В.