Провадження № 2/161/3622/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 12.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3921894, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача. У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3921894 перейшло до позивача. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості становить 78750 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності ТОВ «Коллект Центр» вважає за необхідне ставити питання про стягнення боргу в розмірі 60027 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49027 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1000 грн. заборгованість за комісією. На підставі викладеного просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3921894 від 12.09.2021 року у розмірі 60027 грн., а також судові витрати по справі, а саме: 3028 грн. судового збору та 17000 грн. витрат на правничу допомогу.

16.07.2024 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву відповідно до якого остання зазначає, що позовні вимоги вона не визнає, оскільки кошти в борг не отримувала, а виникнення боргу є результатом шахрайських дій невідомих осіб, які заволоділи її персональними даними в шахрайський спосіб та привласнили кошти. 23.09.2021 року вона звернулась до Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого слідчим внесені відомості до ЄРДР за номером №0002066 від 24.09.2021 року за ч.1 ст. 190 КК України (шахрайство). Вказує, що договір про споживчий кредит №3921894 від 12.09.2021 року вона не укладала, будь-яких дій, що свідчили б про намір взяти споживчий кредит не здійснювала. Зазначає, що дійсно на її картковий рахунок НОМЕР_1 поступали кошти, а саме: 12.09.2021 року о 10 год 37 хв поступили кошти в сумі 10000 грн.; 12.09.2021 року о 10 год 41 хв поступили кошти в сумі 107, 50 грн.; 12.09.2021 року о 12 год 48 хв поступили кошти в сумі 7000 грн.; 12.09.2021 року о 13 год 03 хв поступили кошти в сумі 3900 грн. Вказані кошти поступали на її рахунок без її волі та згоди, та в подальшому невідомими особами переводились на картковий рахунок громадянки ОСОБА_2 , яка їй не відома. Вказує, що не надавала жодної інформації для вчинення електронного правочину створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційних системах та не вчиняла інших дій у таких системах. У задоволенні позову просила відмовити.

29.07.2024 року від представника позивача надійшли письмові пояснення (по суті відповідь на відзив), відповідно до яких остання зазначає, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №56145704 від 12.09.2021 року. Отримувач коштів Відповідач,

призначення кошти згідно договору 3921894. Відповідач підтверджує отримання нею грошових коштів на належний їй картковий рахунок. Також, факт отримання коштів підтверджується наданою відповідачем випискою по картковому рахунку. Твердження відповідача про те, що кредитні кошти поступали на її картковий

рахунок без її волі не підтверджується жодним доказом та не заслуговують на увагу.

Той факт, що дані кошти перераховувались відповідачем третій особі не підтверджує,

що перерахування коштів здійснювалось без згоди відповідача. Крім того, після «невідомих» для Відповідача операцій на її картковому рахунку, остання продовжила користуватись таким рахунком, що підтверджується наданою нею випискою, а не звернулась до банку з метою блокування карткового рахунку. Вважає, що такі дії є нетиповим для шахрайських операцій та вказують на відсутність обставин, зазначених відповідачем у відзиві. Вказує, що між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би

укладений. Твердження Відповідача про відсутність волі на укладення правочину спростовується наявними в матеріалах справи доказами, не підтверджені

жодним належним доказом та є припущенням. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорювання зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подав. Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що за результатами досудового розслідування було встановлено наявність події кримінального правопорушення. Отже, твердження відповідача про те, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення є припущеннями.Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 12.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3921894, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 1000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до умов Договору, правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, договір укладається в електронній формі в

особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній

системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або

відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично

є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який

підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін

такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що

укладений у письмовій формі.

Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети підписаної

Позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в

якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на

телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті

Кредитодавця.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом

заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим

ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації

щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було

перераховано грошові кошти.

Факт ідентифікація Відповідача підтверджується Довідкою про

ідентифікацію, наявною в матеріалах справи. Крім того, Відповідач не

заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема:

ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо.

З довідки про ідентифікацію вбачається, що одноразовий ідентифікатор було

направлено Відповідачу на номер телефона, зазначений ним в заяві анкеті.

Даним ідентифікатором було підписано кредитний договір.

Підписанням Акцепт оферти Відповідач, також підтвердив, що він повністю

ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся

інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн. (зворот а.с. 13).

Відповідач підтверджує отримання нею грошових коштів на належний їй

картковий рахунок. Також, факт отримання коштів підтверджується наданою відповідачем випискою по картковому рахунку (а.с. 55-56).

Суд оцінює критично доводи відповідачки про те, сума позики була отримана з використанням її карткового рахунку шахрайськими діями невідомої їй особи, оскільки після перерахування їй кредитних коштів остання продовжила користуватись таким рахунком, що підтверджується наданою нею випискою, та не звернулась до банку з метою блокування карткового рахунку.

У свою чергу, протягом тривалого проміжку часу (понад 3 роки) кредитний договір № 3921894 від 12.09.2021 року відповідачкою не оспорювався та в судовому порядку не скасовувався повністю чи окремі його положення.

Жодних доказів того, що грошові кошти за кредитним договором № 3921894 від 12.09.2021 року були отримані не з відома відповідачки, або ж шляхом введення її в оману при підписанні правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором матеріали справи не містять.

Звернення до правоохоронних органів з даного приводу не спростовують наведеного вище.

Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення кредитного договору № 3921894 від 12.09.2021 року на відповідних умовах шляхом підписання правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3921894 від 12.09.2021 року.

У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року вказане право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3921894 від 12.09.2021 року перейшло до позивача.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору відповідач не виконувала належним чином взяті на себе боргові зобов`язання, у зв`язку з чим у неї станом на 10.03.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 78750 грн., з яких 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 67750 грн. - заборгованість за відсотками, 1000 грн. - заборгованість за комісією.

У позовній заяві позивач просить стягнути наявну заборгованість частково, а саме: заборгованість у розмірі 60027 грн., з яких: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 49027 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1000 грн. заборгованість за комісією.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, зокрема, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 17000 грн., на підтвердження яких, долучає до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги №288 від 07.06.2024, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн. (2 години вартістю по 2000 грн.), ціна підготовки пропозиції 1000 грн., ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. (4 години по 3000 грн.); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 17000 грн.; платіжну інструкцію від № від 12.06.2024 року.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 3000 грн.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 3028 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 20, 252-257, 267, ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554, ст. 610-611, 1046-1050, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3921894 від 12.09.2021 року у розмірі 60027 (шістдесят тисяч двадцять сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по справі, а саме: 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. судового збору та 3000 (три тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 20 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук