Єдиний унікальний номер 175/4347/24
провадження 2-о/175/65/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.03.2024 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту факт належності їй ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), атестату №8352 від 17.07.1978 року Донецького професійно-технічного училища обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

03.04.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав пояснення в яких просив врахувати їх при винесенні рішення, справу розглянути без участі їх представника.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 6 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , яка видана 22.02.1961 року.

17.07.1978 року вона закінчила Донецьке професійно-технічне училище обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP та отримала атестат № 8352 від 17.07.1978 року, де в її прізвищі була допущена помилка « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ». Так в свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 22.02.1961 року зазначено « ОСОБА_2 », а в атестаті № НОМЕР_3 від 17.07.1978 р. « ОСОБА_2 ».

07.06.1980 року (актовий запис № 36) заявник уклала шлюб з ОСОБА_5 , та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується витягом №3 від 17.11.2015 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

30.01.2024 вона звернулася до УПФУ м. Краматорська з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного УПФУ в Одеській області від 06.02.2024 року №34 їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки було не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1976 року по 17.07.1978 рік згідно атестату від 17.07.1978 № 8352, оскільки прізвище в атестаті ОСОБА_3 , а згідно витягу дошлюбного прізвища ОСОБА_4 .

Для зарахування до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1976 року по 17.07.1978 рік для призначення пенсії за віком їй необхідно встановити, що атестат №8352 від 17.07.1978 року, виданий Донецьким професійно-технічним училищем обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP дійсно належить заявнику, адже її прізвище в ньому і дошлюбне прізвище в свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 22.02.1961 року різниться.

05.03.2024 року заявник звернулася з заявою до Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації про підтвердження періодів навчання з 01.09.1976 року по 17.07.1978 рік у Донецькому професійно-технічному училище обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP для зарахування до страхового стажу періодів навчання та надання інформації стосовно останнього місця реєстрації державного закладу.

13.03.2024 року на електрону адресу заявника надійшла відповідь Департаменту освіти та науки Донецької обласної державної адміністрації № 20/0/167-24/01-19 від 13.03.2024 р., в якій було зазначено, що оскільки навчальний заклад було закінчено у 1978 році, тому в Єдиній державній електронній базі відсутня інформація стосовно періодів навчання у Донецькому професійно-технічному училище обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP, та що архіви навчального закладу знаходяться на тимчасово окупованій території та доступу до них немає.

Звернутися з заявою про виправлення помилки в атестаті №8352 від 17.07.1978 року до Донецького професійно-технічне училище обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP вона не може, оскільки училище знаходиться в окупованому російською федерацією - м. Донецьк, тому врегулювати це питання шляхом досудового вирішення спору заявник не має можливості.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує його стаж і характер виконуваної роботи, а атестат є документом про здобуття освіти, який підтверджує його кваліфікацію та в подальшому може мати суттєве юридичне значення і необхідно для обрахунку трудового стажу та призначення пенсії.

Встановити факт належності атестату професійно-технічного училища в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги.

Рішенням Головного УПФУ в Одеській області від 06.02.2024 р. №34 заявнику було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки було не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1976 року по 17.07.1978 рік згідно атестату від 17.07.1978 року №8352, через розбіжності в написанні прізвища в атестаті ОСОБА_3 , а згідно витягу дошлюбного прізвища ОСОБА_4 .

Таким чином, у позивача наявна розбіжність в написанні її імені у належних їй вищевказаних правовстановлюючих документах, яка виникла у зв`язку з невірним перекладом (трактуванням) її прізвища вказаного в атестаті ОСОБА_3 та вказаним з прізвищем в свідоцтві про народження ОСОБА_4 .

Зокрема, помилки в написанні прізвищі заявника в атестаті, ускладнюють ОСОБА_1 можливість реалізовувати право на отримання пенсії, оскільки виникли сумніви, що зазначені документи дійсно належать саме їй. Тобто встановлення даних фактів породжує у заявника право на пенсійне забезпечення у майбутньому, а іншим шляхом, ніж судовим, встановити дані факт не представляється можливим. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити даний факт.

Отже, факт належності заявнику атестату №8352 від 17.07.1978 року в судовому засіданні доведений вищевказаними доказами.

Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, із змінами, внесеними постановою КМ України № 497 від 11 квітня 2002 року, якщо прізвище, ім`я та по батькові, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж працівника, не відповідають прізвищу, імені та по батькові зазначеним в паспорті або свідоцтві про народження особи, факт належності документа, що підтверджує трудовий стаж, даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), атестату №8352 від 17.07.1978 р. Донецького професійно-технічного училища обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за заявником.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), атестату №8352 від 17.07.1978 року Донецького професійно-технічного училища обласного управління побутового обслуговування населення при Міністерстві побутового обслуговування населення Української PCP, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.Г. Васюченко