Провадження №2-о/748/102/24
Єдиний унікальний № 748/3789/24
У Х В А Л А

19 грудня 2024 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді: Майбороди С. М.,

з участю секретаря судового засідання Пасько К.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Шолох О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігів в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Шолох О.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою, в якій просила встановити факт належності заявнику довідки № 382-11 від 10 липня 2024, виданої Комунальною установою Чернігівський районний архів Чернігівської районної ради Чернігівської області з відомостями про кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людино-днів за 1985-1988 роки та про встановлений обов`язковий мінімум людино-днів для колгоспників на 1985-1988 роки, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи заяву тим, що має право на перерахунок пенсії, проте йому було відмовлено, оскільки в довідці прізвище та ім`я не відповідають його паспортним даним.

Ухвалою від 03 вересня 2024 року провадження у справі відкрито.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надали пояснення по справі, в яких вказали, що встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ, встановлення факту належності архівної довідки не є безумовною підставою для врахування зазначених в ній відомостей. Метою встановлення даного факту є подальше звернення заявника до органів ПФУ за перерахунком пенсії. Просили розгляд справи здійснювати без участі їх представника та прийняти рішення з урахуванням викладених пояснень, у відповідності до чинного нормативно-правового регулювання та судової практики.

Заявник та представник заявника підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

З матеріалів справи вбачається, що заявник фактично просить встановити факт щодо зарахування його періодів праці у колгоспі відповідно до виданої архівної довідки, в якій вказано про відпрацювання людино-днів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , тобто фактично суд під час розгляду справи в порядку окремого провадження має встановити, що ОСОБА_1 має відповідно відпрацьовані людино-дні за період з 1985-1988 роки, у зв`язку із відмовою посадових осіб органу Пенсійного фонду України у зарахуванні періоду роботи в колгоспі з 01.07.1979 по 15.07.1988 до страхового стажу за невідповідності прізвища та ім`я.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Чинне законодавство не містить такого визначення як «трудовий стаж», з введенням в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), поняття «трудовий стаж» замінено на термін «страховий стаж» - період (строк) протягом особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, за який щомісяця сплачуються страхові внески.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, встановлення факту наявності страхового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

За змістом вимоги про визнання приналежності заявнику спірної довідки, він фактично доводить наявність конкретного проміжку страхового стажу для включення його при призначенні пенсії. Фактично у поданій заяві ставиться питання, що людино-дні, які відпрацьовані ОСОБА_1 , відпрацьовані ОСОБА_1 . В даному випадку питання про включення чи невключення до стажу певного періоду не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18).

Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним державою владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Встановити факт належності архівної довідки на підтвердження тих чи інших обставин можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії. У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а передумовою задоволення адміністративного позову. Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

В даному випадку мається відмова суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю такого права.

Таким чином, за предметом та можливими правовими наслідками, спір, що виник існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності заявнику довідки № 382-11 від 10 липня 2024 року, виданої Комунальною установою Чернігівський районний архів Чернігівської районної ради Чернігівської області з відомостями про кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людино-днів за 1985-1988 роки та про встановлений обов`язковий мінімум людино-днів для колгоспників на 1985-1988 роки не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, а провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини ухвали, протягом того ж строку з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 20 грудня 2024 року.

Суддя С.М.Майборода