Справа № 761/8466/24
Провадження № 2/761/6054/2024
21 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.М.
при секретарі: Харечко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Найкращий Дім» про визнання майнових прав,
В березні 2024р. позивачі: ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОК «Найкращий Дім», в якому просили суд:
1) визнати за позивачкою 1 майнові права на:
2) визнати за позивачкою 2 майнові права на:
Свої позовні вимоги позивачки 1, 2 обґрунтовували тим, що:
08 липня 2020р. між позивачкою 1, як асоційованим членом кооперативу та ОК «Наш Дім» було укладено: договір про пайову участь у будівництві №М/13/220 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 1, останній видано свідоцтво № М/13/220 про сплату персоніфікованого паю однокімнатної квартири АДРЕСА_8 ); договір про пайову участь у будівництві № М/8/133 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 1, останній видано свідоцтво № М/8/133 про сплату персоніфікованого паю однокімнатної квартири АДРЕСА_9 );
04 жовтня 2023р. між ОК «Наш Дім», відповідачем ОК «Найкращий Дім» та позивачкою 1 було підписано: Угоду про розірвання договору про пайову участь у будівництві № М/13/220 від 08 липня 2020р. Сторони погодились, що грошові кошти сплачені позивачкою 1 по цьому договору № М/13/220 від 08 липня 2020р. у розмірі 318720,00 грн., зараховуються при укладанні договору (договорів) про пайову участь у будівництві будинку, який споруджується за адресою: АДРЕСА_3 ; Угоду про розірвання договору про пайову участь у будівництві №М/8/133 від 08 липня 2020р. Сторони погодились, що грошові кошти сплачені позивачкою 1 по договору про пайову участь у будівництві № М/8/133 від 08 липня 2020р. у розмірі 316134,58 грн., зараховуються при укладанні договору (договорів) про пайову участь у будівництві будинку, який споруджується за адресою: АДРЕСА_3 .
04 жовтня 2023р. між відповідачем ОК «Найкращий Дім» та позивачкою 1 було укладено: договір про пайову участь у будівництві № М/13/220 (видано позивачці 1 свідоцтво № М/13/220 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю; договір про пайову участь у будівництві № М/8/133 (видано позивачці 1 свідоцтво № М/8/133 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю).
01 червня 2021р. між ОК «Наш Дім» та позивачкою 1 було укладено: договір про пайову участь у будівництві № М/НП/13/2 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 1, останній видано свідоцтво № М/НП/13/2 про сплату персоніфікованого паю нежитлового приміщення №2, секція 1, загальною площею 0,5кв.м., на тринадцятому поверсі); договір про пайову участь у будівництві № М/НП/2/2 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 1, останній видано свідоцтво № М/НП/2/2 про сплату персоніфікованого паю нежитлового приміщення № 1, секція 1, загальною площею 0,5 кв.м., на другому поверсі).
04 жовтня 2023р. між відповідачем ОК «Найкращий Дім» та позивачкою 1 було укладено: договір про пайову участь у будівництві № М/НП/13/2 (видано позивачці 1 свідоцтво № М/НП/13/2 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю); договір про пайову участь у будівництві №М/НП/2/2 (видано позивачці 1 свідоцтво №М/НП/2/2 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю).
Планово-орієнтовний термін введення об`єктів в експлуатацію, які проінвестувала позивачка 1 по квартирам - 4 квартал 2020р.; по нежитловим приміщенням 4 квартал 2021р.
В досудовому порядку, відповідач ОК «Найкращий Дім» не повідомляв позивачку 1 про зміну термінів введення об`єктів в експлуатацію, як і не було повідомлено поважні причини зміни цих строків.
17 вересня 2018р. між позивачкою 2, як асоційованим членом кооперативу та ОК «Наш Дім» було укладено договір про пайову участь у будівництві № М/12/205 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 2, останній видано свідоцтво № М/12/205 про сплату персоніфікованого паю однокімнатної квартири АДРЕСА_10 ).
28 лютого 2020р. між позивачкою 2, як асоційованим членом кооперативу та ОК «Наш Дім» було укладено договір про пайову участь у будівництві № М/5/66 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 2, останній видано свідоцтво № М/5/66 про сплату персоніфікованого паю однокімнатної квартири АДРЕСА_11 ).
11 липня 2020р. між позивачкою 2, як асоційованим членом кооперативу та ОК «Наш Дім» було укладено: договір про пайову участь у будівництві № М/7/115 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 2, останній видано свідоцтво № М/7/115 про сплату персоніфікованого паю однокімнатної квартири АДРЕСА_12 ); договір про пайову участь у будівництві № М/НП/7/30К (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачки 2, останній видано свідоцтво № М/НП/7/30К про сплату персоніфікованого паю нежитлового приміщення № 30К, секція 1, загальною площею 3,8 кв.м.).
04 жовтня 2023р. між відповідачем ОК «Найкращий Дім» та позивачкою 2 було укладено: договір про пайову участь у будівництві № М/5/66 (видано позивачці 2, свідоцтво № М/5/66 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю); договір про пайову участь у будівництві № М/7/115 (видано позивачці 2, свідоцтво № М/7/115 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю); договір про пайову участь у будівництві № М/12/205 (видано позивачці 2 свідоцтво № М/12/205 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю); договір про пайову участь у будівництві № М/НП/7/30К (видано позивачці 2 свідоцтво № М/НП/7/30К від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю).
19 березня 2019р. між ОК «Наш Дім» та позивачками 1, 2, як асоційованими членами кооперативу було укладено договір про пайову участь у будівництві № М/2/16 (в результаті повного виконання умов укладеного договору з боку позивачок, останнім було видано свідоцтво № М/2/16 про сплату персоніфікованого паю квартири АДРЕСА_13 ).
04 жовтня 2023р. між ОК «Наш Дім», відповідачем ОК «Найкращий Дім», та позивачками 1, 2 було підписано Угоду про розірвання договору про пайову участь у будівництві № М/2/16 від 19 березня 2019р. Сторони погодились, що грошові кошти сплачені позивачками 1, 2 по договору № М/2/16 від 19 березня 2019р. у розмірі 276320,00 грн., зараховуються при укладанні договору (договорів) про пайову участь у будівництві будинку, який споруджується за адресою: АДРЕСА_3 .
04 жовтня 2023р. між відповідачем ОК «Найкращий Дім» та позивачками 1, 2 було укладено договір про пайову участь у будівництві № М/2/16 (видано позивачкам 1, 2, свідоцтво №М/2/16 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю).
Враховуючи ту обставину, що введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договорами строків, будівництво не відбувається тривалий час, при цьому, позивачками 1, 2, виконані зобов`язання за укладеними вище з відповідачем договорами в повному обсязі, шляхом сплати повної вартості за кожним об`єктом інвестування, з метою захисту своїх прав вони вимушені були звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
До судового засідання стороною позивачів 1, 2 було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність сторони позивачів, 1, 2, які заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання свого представника не направив, поважності причин неявки не повідомив, відзив на позов не подавався.
Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України )
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Звертаючись до суду з вказаним позовом (вимоги №№ 1.1), 1.2), 2.1), 2.2), 2.3), 3)), позивачка 1 і позивачка 2, зазначали, що стороною відповідача порушуються їх майнові права, щодо реєстрації майнових прав:

- за позивачкою 1 на квартири АДРЕСА_14 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056;

- за позивачкою 2 на квартири АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_15 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056;

- за позивачками 1, 2 на квартиру АДРЕСА_16 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056.

Однак, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на час ухвалення рішення по вказаній цивільній справі:

- за позивачкою 1 вже зареєстровано право власності на квартири АДРЕСА_9 , АДРЕСА_8 , в будинку АДРЕСА_3 ;

- за позивачкою 2 вже зареєстровано право власності на квартири АДРЕСА_13 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_15 .

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів №№ 1.1), 1.2), 2.1), 2.2), 2.3), 3) не підлягають задоволенню, при цьому судом враховано, що з вимогою № 3) сторона позивачів звернулася до неналежного відповідача, оскільки право власності на спірну квартиру АДРЕСА_13 було зареєстровано за позивачкою 2 (встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018р. у справі № 523/9076/16-ц, аналогічні правові висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020р. в справі № 705/3876/18, від 19 серпня 2020р. в справі № 639/6295/16-ц, від 14 липня 2020р. в справі № 686/23977/18, від 08 липня 2020р. в справі № 612/808/18).

Стосовно вимог №№ 1.3), 1.4), 2.4), то в цій частині позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01 червня 2021р. між ОК «Наш Дім» та позивачкою 1 ОСОБА_1 було укладено:

- договір про пайову участь у будівництві №М/НП/13/2, позивачці 1 було видано свідоцтво №М/НП/13/2 про сплату персоніфікованого паю нежитлового приміщення № 2, секція 1, загальною площею 0,5кв.м.; сума паю складає 11000,00грн.

- договір про пайову участь у будівництві №М/НП/2/2, позивачці 1 було видано свідоцтво №М/НП/2/2 про сплату персоніфікованого паю нежитлового приміщення №1, секція 1, загальною площею 0,5кв.м.; сума паю складає 11000,00грн.

Планово-орієнтовний термін введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію - 4 квартал 2021р.

04 жовтня 2023р. між ОК «Наш Дім», відповідачем та позивачкою 1 було підписано:

- Угоду про розірвання договору про пайову участь у будівництві №М/НП/13/2 від 01 червня 2021р.;

- Угоду про розірвання Договору про пайову участь у будівництві №М/НП/2/2 від 01 червня 2021р.

04 жовтня 2023р. між відповідачем та позивачкою 1 було укладено:

- договір про пайову участь у будівництві №М/НП/13/2; видано останній свідоцтво №М/НП/13/2 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю на нежитлове приміщення № 2.

- договір про пайову участь у будівництві №М/НП/2/2; видано останній свідоцтво № М/НП/2/2 від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю на нежитлове приміщення № 1.

Судом встановлено, що 11 липня 2020р. між ОК «Наш Дім» та позивачкою 2 ОСОБА_2 було укладено договір про пайову участь у будівництві №М/НП/7/30К, позивачці 2 було видано свідоцтво № М/НП/7/30К про сплату персоніфікованого паю нежитлового приміщення № 30К, секція 1, загальною площею 3,8 кв.м.; сума паю складає 47500,0 грн.

Планово-орієнтовний термін введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію - 4 квартал 2020р.

04 жовтня 2023р. між ОК «Наш Дім», відповідачем та позивачкою 2 було підписано Угоду про розірвання договору про пайову участь у будівництві №М/НП/7/30К від 11 липня 2020р.

04 жовтня 2023р. між відповідачем та позивачкою 2 було укладено договір про пайову участь у будівництві №М/НП/7/30К, видано останній свідоцтво № М/НП/7/30К від 04 жовтня 2023р. про сплату персоніфікованого паю нежитлове приміщення № 30К.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991р. № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» (далі по тексту - Закон України «Про інвестиційну діяльність»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 березня 2019р. у справі № 6-14-39цс-19 та від 27 лютого 2019р. у справі № 6-14-606цс18 у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Така ж позиція висловлена і у постанові Верховного Суду по справі № 761/17864/16-ц, від 13 травня 2019р.

За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013р. Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019р. у справі № 761/20612/15-ц, від 27 лютого 2019р. у справі № 761/32696/13-ц, Верховного Суду від 12 лютого 2020р. у справі № 638/12414/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021р. у справі № 359/5719/17, зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

Судом встановлено, що позивачки 1, 2, в повному обсязі здійснили інвестування будівництва зазначених вище нежитлових приміщень, в зв`язку з чим відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», мають право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об`єкт та результати інвестицій є власністю інвестора.

Тобто, позивачки 1, 2 виконали свої зобов`язання за договорами, сплатили внески (паї) у визначених у договорах сумах, у зв`язку із чим за умовами договору набули майнові права щодо об`єктів нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність спірних нежитлових приміщень: приміщення № 2, загальною площею 0,5 кв.м., приміщення № 1, загальною площею 0,5 кв.м., приміщення № 30К, загальною площею 3,8 кв.м., секція 1, у житловому будинку будівельний АДРЕСА_3 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач не дотримався планового терміну введення будинку в експлуатацію, який сторони обумовили у відповідних договорах.

Відтак, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, позивачкам 1, 2, як інвесторам, належать майнові права на ці об`єкти (нежитлові приміщення).

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 жовтня 2019р. по справі № 761/28769/13-ц.

Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином узятих на себе зобов`язань, а також, беручи до уваги повної сплати внесків (паїв) стороною позивачів 1, 2, суд прийшов до висновку, що права позивачок 1 і 2, порушені, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо передачі об`єктів інвестування (нежитлових приміщень) в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за позивачками на об`єкти інвестування, не виконує.

Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов`язань належним чином, що свідчить про порушення майнових прав позивачок 1 і 2 на вищевказані об`єкти.

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland», заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984р. щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006р. у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Stretch v The United Kingdom», заява N 44277/98).

У іншій справі (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013р. Європейський суд з прав людини зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

У постанові від 30 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з метою захисту прав сторони позивачів, слід визнати:

- за позивачкою 1 майнові права на: нежитлове приміщення № 2, загальною площею 0,5 кв.м., на 13 поверсі, секція 1; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 0,5 кв.м., на 2 поверсі, секція 1, у житловому будинку будівельний АДРЕСА_3 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056.

- за позивачкою 2 майнові права на: нежитлове приміщення № 30К, загальною площею 3,8 кв.м., на 7 поверсі, секція 1, у житловому будинку будівельний АДРЕСА_3 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,4 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 142, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст. ст. 6, 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321 ЦК України; ст. ст. 33-37 Закону України «Про іпотеку»; ст. ст. 9, 15, 16, 18, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_17 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_17 ) до Обслуговуючого кооперативу «Найкращий Дім» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Магістральна, буд. 33) про визнання майнових прав - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на: нежитлове приміщення № 2, загальною площею 0,5 кв.м., на 13 поверсі, секція 1; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 0,5 кв.м., на 2 поверсі, секція 1, у житловому будинку будівельний АДРЕСА_3 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056.

Визнати за ОСОБА_2 майнові права на нежитлове приміщення № 30К, загальною площею 3,8 кв.м., на 7 поверсі, секція 1, у житловому будинку будівельний АДРЕСА_3 , на земельній ділянці кадастровий номер :88:026:0056.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Найкращий Дім» на користь держави судовий збір в розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29 листопада 2024р.

Суддя: