КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/16916/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника відповідача - адвоката Коваленко Ю. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Коваленко Юлії Олександрівни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Комаревцевої Л. В.

від 24 червня 2024 року

у цивільній справі № 753/10911/24 Дарницького районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_1

про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він з 04.02.2022 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №137. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що сімейні відносини з відповідачем погіршились, вони не підтримують шлюбних відносин, кожен з подружжя живе своїм життям. Між позивачем та відповідачем виникли непорозуміння, що фактично призвело до припинення шлюбних відносин. Позивач вважав, що примирення між сторонами не можливе.

Посилаючись на викладене, просив розірвати шлюб.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстровано 04.02.2022 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 137.

В апеляційній скарзі адвокат Коваленко Ю. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, позовну заяву залишити без розгляду, судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Вказувала, що справа розглянута без належного повідомлення відповідача. Позивач та його представник не надав доказів проживання ОСОБА_1 на території Німеччини, а суд не перевірив відомості щодо місця перебування відповідачки. Вказана в позовній заяві адреса реєстрації відповідача, на яку суд направляв відповідні документи, не є повною, оскільки відсутній номер квартири. За таких обставин, ОСОБА_1 була позбавлена на реалізацію права на подання відзиву у справі, заперечити проти поданого позову, навести власні міркування, чи виразити незгоду щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Звертала увагу суду, що відповідач орієнтовно з лютого 2024 року з позивачем не проживають спільно, оскільки ОСОБА_1 та її діти від першого шлюбу піддавались домашньому насильству з боку позивача і останній зловживав наркотичними речовинами. При цьому вказувала, що до компетентного німецького суду ОСОБА_1 було подано відповідну заяву до ОСОБА_2 . Для відповідачки є критично важливим розгляд справи саме у німецькому суді, оскільки подана до німецького суду заява стосується не лише питання про розірвання шлюбу, а й інших істотних питань, які стосуються її сім`ї та які можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду. Наразі обоє подружжя тимчасово проживають на території Німеччини та мають спільну неповнолітню дитину.

Вказувала, що висновок суду про те, що сім`я розпалась, бажання підтримувати подружні відносини обидва з подружжя не мають, і тому поновити сім`ю не можливо, є необґрунтованими та невмотивованими, оскільки зроблений без урахування всіх обставин справи, заперечень та міркування сторони відповідачки.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у відсутність сторони позивача.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи та доводів апеляційної скарги свідчить, що відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд у матеріалах справи відсутні, адже судом не була встановлена адреса реєстрації відповідачки з урахуванням зміни прізвища після реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , а з наявних у справі конвертів із поштовими відправленнями, що повернулися до суду, вбачається, що адреса була вказана не повно - номер квартири у багатоповерховому будинку не зазначено.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу у письмовому провадженні без повідомлення відповідачки про відкриття провадження та розгляд справи щодо неї, що є підставою для скасування судового рішення з підстав визначених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення по суті спору.

Щодо суті спору колегія виходить з наступного.

За приписом статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 04.02.2022 р. Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що складено актовий запис №137. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактичні взаємини подружжя, кожен з яких живе своїм життям, причини позову суд свідчать про те, що сім`я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають, тому поновити сім`ю не можливо.

Оскільки за наведених обставин збереження сім`ї є неможливим, подальше збереження шлюбу не відповідатиме інтересам сторін, колегія суддів вважає, що шлюб має бути розірвано.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про те, що сім`я розпалась, бажання підтримувати подружні відносини обидва з подружжя не мають, і тому поновити сім`ю не можливо є необґрунтованими та невмотивованими, зроблені без урахування всіх обставин справи, заперечень та міркування сторони відповідачки, колегіє суддів відхиляються, адже відповідачка в апеляційній скарзі одночасно вказує, що вона з позивачем орієнтовно з лютого 2024 року не проживають спільно, мають судові спори з приводу дітей.

Крім того, представник відповідачки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначила, що ОСОБА_1 не бажає зберігати сім`ю, але враховуючи те, що сторони наразі тимчасово проживають на території Німеччини та мають спільну неповнолітню дитину, вважає, що процедура розірвання шлюбу має відбуватись за законодавством тієї держави, в якій перебуває відповідачка та позивач.

Отже заперечення відповідачки щодо розірвання шлюбу ґрунтуються не на бажанні зберегти сім`ю та продовжити подальше спільне життя, а лише на особистому її бажанні розірвати шлюб в іншій країні, що є несумісним із інтересами ОСОБА_2 , який заперечує проти збереження шлюбу, та його безумовним правом гарантованим Конституцією України на звернення до національного суду як громадянином України, за захистом своїх прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що розлучення має відбуватись на території Німеччини, де тимчасово проживають обоє подружжя, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю (частина перша та друга статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

У частині першій статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (стаття 63 Закону України «Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є громадянами України, мали останнє спільне місце проживання в Україні, доказів обрання ними іншої країни у якості постійного місця проживання матеріали справи не містять. Надання сторонам тимчасового захисту у Німеччині не підтверджує іншого. Отже доводи апеляційної скарги у цій частині є помилковими. Доказів наявності судового провадження про розірвання шлюбу в іншій країні скаржником не подано.

З огляду на наведене, за наявності підстав для обов`язкового скасування судового рішення, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, адже скасовуючи рішення суду першої інстанції з підстав, визначених ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд ухвалює нове рішення про задоволення позову та розірвання шлюбу.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судовий збір в сумі 908 грн 40 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Коваленко Юлії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано 04.02.2022 Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 137.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн 40 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 грудня 2024 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко