Справа № 522/3766/24
Провадження 2/522/3859/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

15 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у спрощеному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дійсним.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 липня 1996р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені та від імені своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого боку, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0914, відповідно де п. 1.1. якого ОСОБА_1 купила у вказаних вище осіб квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,0 кв.м.

Відповідно до п. 6 Договору № 96/0914 від 18 липня 1996р., квартиру було продано за сімсот мільйонів карбованців, які були отримані продавцями до моменту підписання зазначеного договору.

31 липня 1996р. право власності Позивачки на вказану вище квартиру було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», про що було зроблено запис № 1601 у реєстровій книзі 135пр на сторінці 66.

29 листопада 1996р. ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає до теперішнього часу.

Вказаний вище Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0914 від 18 липня 1996р. було укладено та посвідчено на Одеській універсальній товарній біржі «GIP».

Станом на поточний момент Позивачка має намір розпорядитися вказаною вище нерухомістю, однак листом приватного нотаріуса Джулай Світлани Володимирівни від 07.03.2024 року Позивачку повідомлено про неможливість нотаріального посвідчення відповідної угоди, вказуючи на невідповідність Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0914 від 18 липня 1996р. вимогам законодавства.

Зважаючи на викладене, Позивачка змушена захищати своє порушене право в судовому порядку.

Ухвалою від 02.04.2024 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання.

У судове засідання 15.05.2024 учасники справи не з`явилися, позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сповіщені про час, дату і місце розгляду справи належним чином. Від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли заяви про визнання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 липня 1996р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені та від імені своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого боку, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0914, відповідно де п. 1.1. якого ОСОБА_1 купила у вказаних вище осіб квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,0 кв.м.

Відповідно до п. 6 Договору № 96/0914 від 18 липня 1996р., квартиру було продано за сімсот мільйонів карбованців, які були отримані продавцями до моменту підписання зазначеного договору.

31 липня 1996р. право власності Позивачки на вказану вище квартиру було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», про що було зроблено запис № 1601 у реєстровій книзі 135пр на сторінці 66.

29 листопада 1996р. ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де проживає до теперішнього часу.

Вказаний вище Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0914 від 18 липня 1996р. було укладено та посвідчено на Одеській універсальній товарній біржі «GIP».

Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі.

Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу").

Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу".

Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1995 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі.

На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору дійсним задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/0914 від 18 липня 1996 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , діючи в своїх власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) купила квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 60,0 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 20.05.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

15.05.24