Справа № 472/862/24
Провадження №2/472/303/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Щербини О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області) померла його мати ОСОБА_4 , смерть якої було зареєстрована Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04 листопада 1999 року було зроблено запис за № 56.

ОСОБА_4 заповіту не залишила, а тому відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 № 1540-VI, він як син, у першу чергу отримав право на спадкування за законом. Крім нього право на спадкування за законом отримала його сестра ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , (на час відкриття спадщини - по АДРЕСА_1 ).

Провівши поховання матері, він розпорядився домашнім майном, прийняв на зберігання документи на будинок, зокрема, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, технічний паспорт на житловий будинок, абонентську книжку споживача електроенергії, та інші.

До нотаріуса з питанням про оформлення його права на успадковане майно він не звертався, оскільки нагальної потреби в переоформленні майна на його ім`я у нього не було і він вважав, що фактичного вступу в володіння спадковим майном достатньо, що це майно належало, а в разі виникнення потреби - він в будь - який час зможе переоформити майно на своє ім`я.

В теперішній час він має намір продати успадкований будинок, у зв`язку з чим звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу з питанням щодо оформлення його спадкових прав. Ознайомившись з наданими ним документами, нотаріус у прийнятті від нього заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину відмовила, посилаючись на те, що з наданих ним документів факт прийняття спадщини не вбачається.

Крім необхідності встановлення факту прийняття спадщини, нотаріальному оформленню його прав на успадковане майно перешкоджає те, що наявний у нього оригінал правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок має технічні пошкодження, а тому не відповідає вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Отримати повторне свідоцтво не має можливості, оскільки свідоцтва про право власності на нерухоме майно видавалися до 01 січня 2016 року, але у зв`язку з внесенням змін до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» їх видачу припинено.

Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину позивач не може, він звернувся з вказаним позовом до суду, просить встановити юридичний факт того, що він на протязі шести місяців після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області), прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , (на час відкриття спадщини - по АДРЕСА_1 ), успадкований ним після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області), право власності якої було посвідчено Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 29 січня 1980 року, виданим Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому № 26 від 19 квітня 1977 року та зареєстроване Веселинівським БТІ 29 січня 1980 року за записом в реєстрі № 508.

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання.

07 листопада 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, за участю представника ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримує повністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Стаднічук А.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та не заперечує щодо задоволення позовної заяви.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, (в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області) померла ОСОБА_4 , смерть якої було зареєстрована Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04 листопада 1999 року було зроблено запис за № 56, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04.11.1999 року (а.с.12).

ОСОБА_4 заповіту не залишила, а тому відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 № 1540-VI, він як син, у першу чергу отримав право на спадкування за законом. Крім нього право на спадкування за законом отримала його сестра ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , (на час відкриття спадщини - по АДРЕСА_1 ).

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_4 померла раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

В липні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. з питанням щодо оформлення його спадкових прав. Ознайомившись з наданими ним документами, нотаріус у прийнятті від нього заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину відмовила, посилаючись на те, що з наданих ним документів факт прийняття спадщини в установленому законом порядку не вбачається.

Крім необхідності встановлення факту прийняття спадщини, нотаріальному оформленню його прав на успадковане майно перешкоджає те, що наявний у нього оригінал правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок має технічні пошкодження, а тому не відповідає вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується довідкою від 04.07.2024 року № 168/01-16 (а.с. 14).

Отримати повторне свідоцтво позивач не має можливості, оскільки свідоцтва про право власності на нерухоме майно видавалися до 01 січня 2016 року, але у зв`язку з внесенням змін до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» їх видачу припинено.

Факт вступу заявника ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим житловим будинком, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і зокрема:

-показами свідка ОСОБА_6 , яка суду показала, що вона працювала секретарем Кудрявцівської селищної рада до 1991 року та дуже добре знала померлу ОСОБА_4 .. Дійсно після її смерті в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживав її син ОСОБА_2 , але не довго, потім там проживали квартиранти, але на даний час в будинку ніхто не проживає;

-показами свідка ОСОБА_7 яка суду показала, що вона проживає в селищі Токарівка Вознесенського району майже 40 років та дуже добре знала померлу ОСОБА_4 , оскільки разом працювали на залізничній станції. Після її смерті в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживав син ОСОБА_8 , а донька її ОСОБА_9 проживала в с. Михайлівка Вознесенського району, пізніше жили квартиранти. В даний час в будинку ніхто не проживає.

Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна, а отже такий факт породжує юридичні наслідки - право на володіння, управління та розпорядження успадкованим майном.

Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт прийняття спадщини заявником після смерті матері ОСОБА_4 .. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29 січня 1980 року, виданим Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_4 була власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому № 26 від 19 квітня 1977 року, право власності було зареєстроване Вознесенським БТІ 29 січня 1980 року за записом в реєстрі № 508 (а.с. 15).

Відповідно до довідки Веселинівської філії Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2-289 від 20.05.2024 року (а.с. 22), власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 - 1/1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва № б/н про право особистої власності на житловий будинок від 29.01.1980 року зареєстровано в Вознесенському БТІ 29.01.1980 року. Змінено смт. Кудрявцівка на смт. Токарівка на підставі рішення 10 сесії VII скликання № 1 від 10.06.2016 року Кудрявцівською селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, взято до відома Веселинівською філією КП ММБТІ. Змінено вул. Ватутіна на вул. Садова на підставі - Рішення «Про перейменування вулиць та провулків в смт. Кудрявцівка, с. Михайлівка та с. Воронівка»№ 4 від 17.11.2015 року виконкому Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області взято відома Веселинівською філією КП ММБТІ.

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (на час відкриття спадщини - по АДРЕСА_1 ). Право власності ОСОБА_4 на зазначений житловий будинок ніким не оспорене та недійсним не визнане.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на житловий будинок, а позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та неможливість оформлення ним своїх спадкових прав у нотаріуса,зазначене право власності на спадкове майно повинно перейти до позивача, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 16, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України та ст.ст. 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_2 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) на протязі шести місяців після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області(в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області) прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , (на час відкриття спадщини - по АДРЕСА_1 ), успадкований ним після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області(в теперішній час: село Токарівка Вознесенського району Миколаївської області), право власності якої було посвідчено Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 29 січня 1980 року, виданим Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому № 26 від 19 квітня 1977 року та зареєстроване Вознесенським БТІ 29 січня 1980 року за записом в реєстрі № 508.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський