Справа № 645/4364/24
Провадження № 2-п/645/81/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Спесивцева О.В.,

за участю секретаря судових засідань Асєєвої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.11.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання коштів у позику, у т.ч. на умовах фінансового кредиту №07-08-2023-02-Н від 07.08.2023 року у сумі 259402,94 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 218813,11 грн. та відсотки за користування кредитом у розмірі 40589,83 грн., а також просив стягнути сплачений судовий збір.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 року (справа №645/4364/24, провадження №2/645/2027/24) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №07-08-2023-02-Н від 07.08.2023 року у сумі 259402 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дві) грн. 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 3891 (три тисячі вісімсот дев`яності одна) грн. 03 коп.

05.12.2024 року (сформована в системі Електронний суд 04.12.2024 року) до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.11.2024.

В обґрунтування заяви посилаються на те, що відповідач не з`явився в судове засідання 05 листопада 2024 року через хворобу та направив через систему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи, яке доставлено до суду 05 листопада 2024 року о 18 год. 12 хв. Також відповідач зазначає, що в нього наявні докази та відомості, які мають істотне значення для справи. Серед цих доказів наявні документи, банківські квитанції які підтверджують банківські операції, що напряму пов`язані із сумою заборгованості та такі відомості та пояснення будуть наданні під час судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, заявник просить скасувати заочне рішення від 05.11.2024 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою від 11.12.2024 року заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача надав письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просив залишити її без задоволення.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Представник позивача надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі.

У відповідності до положень ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку, що заява відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у судові засідання призначені на 20.08.2024 року, 05.09.2024 року, 24.09.2024 року, 16.10.2024 року не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних документів. Від відповідача наодноразово (19.08.2024 року, 05.09.2024 року, 16.10.2024 року) надходили клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

У судове засідання призначене на 05.11.2024 відповідач також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу. 05.11.2024 року від відповідача через систему «Електроний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. До клопотання в якості додатку вказано «Висновок про тимчасову непрацездатність», який відповідно до довідки секретаря суду не відображається в електронному вигляді (формат файлу не підтримується або пошкоджений).

Незважаючи на вжиті судом заходи, відповідач у судове засідання жодного разу не з`явився, відзиву на позов не подав, із заявою про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції не звертався. При цьому, суд зауважує, що відповідач вчетверте звертався до суду заявою про відкладення розгляду справи із аналогічних причин.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Також в матеріалах справи наявна заява представника позивача, що він не заперечує проти заочного розгляду справи.

Таким чином, судом було ухвалено заочне рішення оскільки одночасно існували усі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Натомість, ні матеріали справи, ні заява про перегляд заочного рішення не містять доказів того, що у відповідача були поважні причини неявки в судові засідання чи поважні причини неподання відзиву та доказів до нього, а відтак відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Звідси можна зробити висновок, що судом було дотримано закріплену в ЦПК вимогу щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами поважності причин, з яких останній не з`являвся в судові засідання, а також не подав відзив на позовну заяву особисто або через свого представника.

Крім того, зі змісту заяви про перегляд заочного рішення і додатків до неї, не вбачається посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Перелік засобів доказування встановлений у ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

Наведені стороною відповідача посилання фактично є незгодою із рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам та застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення, адже суд першої інстанції не має права скасовувати заочне рішення для надання іншої оцінки тим самим обставинам та доказам, що вже наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

За наведених вище обставин, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення є не обґрунтованою, а томі відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 року по цивільній справі №645/4364/24 (провадження №2/645/2027/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Спесивцев