КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Мережко М.В., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Числовською Іреною Вітольдівною, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року про відмову у відкритті у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА у м. Києві, у якому просив встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що встановлення зазначеного факту необхідне позивачу для отримання соціальної допомоги на дитину, можливого переміщення її без документальної згоди матері, яка разом з дитиною не проживає, можливості реалізації дитини за новим фактичним місцем проживання, можливості забезпечення дитині відпочинку закордоном, інше (а.с. 1-6).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2024 відмовлено у відкриті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини (а.с. 11-15).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що судом першої інстанції було помилково визначено поданий позов, як заяву у справі окремого провадження, що стало підставою для помилкових висновків. Зокрема, станом на дату звернення до суду із позовом, а також із поданням апеляційної скарги і снує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) щодо юрисдикційності справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Тому, ОСОБА_1 не було порушено жодної із вимог цивільного процесуального законодавства при зверненні до суду з даним позовом.

Окрім того, у ст. 186 ЦПК України визначено перелік підстав для відмови у відкритті провадження. Однак, жодних обставин, визначених ст. 186 ЦПК України, не було підставою для відмови у відкритті провадження. Тобто, ОСОБА_1 було виконано усі вимоги щодо оформлення позовної заяви для проведення розгляду справи у порядку саме позовного провадження з огляду на можливий спір про право, та вказана справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

20.11.2024 ОСОБА_2 було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, та зазначено, що вимоги апеляційної скарги вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Числовська І.В. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що факт самостійного виховання дитини батьком не може бути встановлений у судовому порядку, внаслідок чого заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї було внесено актовий запис № 2636

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_3 .

З 2018 року ОСОБА_2 амбулаторно спостерігалася у психіатра.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

За словами позивача, після припинення шлюбних відносин та спільного проживання з відповідачкою, донька ОСОБА_3 , за домовленістю з відповідачем та її згодою залишилася проживати з батьком у м. Києві, в той час як ОСОБА_2 переїхала до м. Рівне, де живе й працює з 2023 року.

Також, позивач зазначає, що враховуючи те, що у спірних правовідносинах є можливим спір про право, вимоги щодо встановлення факту виховання та утримання дитини пред`являються саме у формі позовної заяви, а не заяви у справі окремого провадження.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач просить встановити факт самостійного виховання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції помилково послався на обставини, підстави, які б були доречні під час звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, а не позову.

У даному випадку, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, зі змісту якої вбачається, що предметом спору є сімейні відносини, тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Обґрунтованість або безпідставність поданої позовної заяви має бути встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Числовською Іреною Вітольдівною, задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді