Справа № 523/6641/24
Провадження №2/523/3637/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (адреса місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3), ОСОБА_2 (остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення суми відновлювального ремонту (несплаченого залишку між фактичною сумою відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням), стягнення вартості матеріального збитку,

Установив

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» та ОСОБА_2 , про відшкодування суми відновлювального ремонту розмірі 98238 (дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять вісім) грн. 53 коп та відшкодування матеріального збитку у розмірі 164943 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок три) грн. 04 коп. завданого внаслідок ДТП.

Як зазначив позивач у своєму позові, 13 листопада 2023 року в м. Одесі, на вул. Миколаївська дорога, 203, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 33021 (Газель) держ.номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Рено Мастер» держ.номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , зареєстрований за ОСОБА_1 , який зазнав значних технічних пошкоджень.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 р. винуватим у даному ДТП за вчинення правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа № 523/21100/23), який керував автомобілем ГАЗ 33021 (Газель) держномер НОМЕР_1 , яка згідно свідоцтву про реєстрацію належить ТОВ «ДЕЛЬТА-ГРУП».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», () яку було перейменовано у Страхову компанію «ББС Іншуранс» відповідно до договору (Полісу) страхування № ЕР-213367281 строк дії якого становить з 15.02.2023 року по 14.02.2024 року, та сумою страхового ліміту 160000 грн.

Страхова компанія «ББС Іншуранс», якою було застраховано цивільну відповідальність відповідача ОСОБА_2 , відповідно до договору страхування № ЕР-213367281 прийняла рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 95023,47 (дев`яносто п`ять тисяч двадцять три) грн. 47 коп. Дані кошти були перераховані 05.01.2024 року на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується банківською квитанцією № 266357 від 05 січня 2024 року.

04 грудня 2023 року, судовим експертом Міністерства юстиції України Федотовим Ф.В. було складено Висновок за №7639 експертного, транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля «Рено Мастер», реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає: 260105 (двісті шістдесят тисяч сто п`ять) грн. 73 коп. Тому просить стягнути з відповідачів різницю між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту в сумі що становить 98238 (дев`яносто вісім тисяч двісті тридцять вісім) грн. 53 коп., та вартість матеріального збитку у розмірі 164943 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок три) грн. 04 коп.

Представник позивача - адвокат Неделко В.М. надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав тва наполягав на його задоволенні. (а.с. 118).

Представник відповідача АТ Страхової компанії «ББС Іншуранс» в судове засідання не з`явився, надав відзив у якому заперечував проти задоволення позову. (а.с. 96-114).

Крім того, 30 жовтня 2024 року на адресу суду від АТ Страхової компанії «ББС Іншуранс» надійшла заява до котрої долучено Висновок експерта за №2145 судової транспортно-товарознавчої експертизи по судовій справі №523/6641/24 від 04.10.2024 року.

Згідно зазначеної експертизи, вартість матеріального збитку завданого власнику ОСОБА_1 пошкодженням транспортного засобу, автомобіля «Рено Мастер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 13.11.2023 року складає 120959 грн. 45 коп. (а.с. 122-159).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 121).

Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2023 року в м. Одесі, на вул. Миколаївська дорога, 203, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 33021 (Газель) держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Рено Мастер» держномер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , зареєстрований за ОСОБА_1 , який зазнав значних технічних пошкоджень.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 р. винуватим у даному ДТП за вчинення правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем ГАЗ 33021 (Газель) держномер НОМЕР_1 . (а.с. 3).

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження від 04 грудня 2023 року за №7639, складеного ФОП ОСОБА_4 - судовим експертом Міністерства юстиції України на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту складає 260105 (двісті шістдесят тисяч сто п`ять) грн. 73 коп., а вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, 164943 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок три) грн. 04 коп. (а.с. 7-57).

Але, згідно наряду-замовленню на ремонт автомобіля №1348412 від 26.12.2023 року, фактична сума відновлювального ремонту (включаючи запчастини) вийшла меншою за вказану у звіті, та становила 193262 (сто дев`яносто три тисячі двісті шістдесят дві) грн. (а.с. 58).

Суд приймає Висновок експерта за №2145 судової транспортно-товарознавчої експертизи по судовій справі №523/6641/24 від 04.10.2024 року як належний доказ, котрим визначено вартість матеріального збитку завданого власнику ОСОБА_1 пошкодженням транспортного засобу, автомобіля «Рено Мастер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на думку суду він виконаний найбільш приближеним до часу настання події ДТП та з урахуванням всіх наявних пошкоджень тощо.

Згідно зазначеної експертизи, вартість матеріального збитку завданого власнику ОСОБА_1 пошкодженням транспортного засобу, автомобіля «Рено Мастер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 13.11.2023 року складає 120959 грн. 45 коп. (а.с. 122-159).

Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. Аналогічна позиція висловлена у постановах КГС у складі Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі №910/5001/17, від 06 лютого 2018 року у справі №910/3867/16, від 14 травня 2018 року у справі № 910/5092/17.

Тому суд погоджується з позицією сторони позивача, в частині що виплата страховою компанією вартості відновлювального ремонту повинна здійснюватися з врахуванням фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Однак при вирішенні спору суд враховує, що розмір обов`язку страховика має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, аналогічна позиція висловлена в постанові КЦС у складі Верховного Суду від 1 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц (провадження N 61-510св18).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», () яку було перейменовано у Страхову компанію «ББС Іншуранс» відповідно до договору (Полісу) страхування № ЕР-213367281 строк дії якого становить з 15.02.2023 року по 14.02.2024 року, та сумою страхового ліміту 160000 грн.

Страхова компанія «ББС Іншуранс», якою було застраховано цивільну відповідальність відповідача ОСОБА_2 , відповідно до договору страхування № ЕР-213367281 прийняла рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 95023,47 (дев`яносто п`ять тисяч двадцять три) грн. 47 коп. Дані кошти були перераховані 05.01.2024 року на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується банківською квитанцією № 266357 від 05 січня 2024 року та не заперечується сторонами.

За таких обставин суд вважає, що з з страхової компанії АТ «ББС Іншуранс» підлягають стягненню витрати страхове відшкодування, що визначено Висновком експерта за №2145 судової транспортно-товарознавчої експертизи по судовій справі №523/6641/24 від 04.10.2024 року, відрахуванням сплаченої суми (120959 грн. 45 коп. - 95023,47 грн.) у розмірі 25935 грн. 98 коп.

Різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту, та розміром страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту становить 72302 грн. 55 коп. (193262 грн. 00 коп. 120959 грн. 45 коп.). підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно довимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів« з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження від 04 грудня 2023 року за №7639, складеного ФОП ОСОБА_4 - судовим експертом Міністерства юстиції України на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту складає 260105 (двісті шістдесят тисяч сто п`ять) грн. 73 коп., а вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, 164943 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок три) грн. 04 коп. Згідно квитанції про оплату №235 від 01.12.2023 позивачем за проведення вказаної експертизи було сплачено 3800,00 грн., котрі на думку суду підлягають стягненню з ОСОБА_2 , оскільки АТ Страхова компанію «ББС Іншуранс» понесла витрати на проведення експертизи за №2145 від 04.10.2024 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

До того ж системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абз. 3 п. 3 ч.1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п. 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 757/29950/14-ц, від 10 червня 2021 року у справі № 727/2937/18.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 р. у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Приписами ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у судового експерта Федотова Ф.В. було замовлено висновок експерта №7639 від 04.12.2023. по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику), вартість якого складає 3800,00 грн та яка ним сплачена, підтвердженням чого є квитанція про оплату наданих експертних послуг від 04.12.2023.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачем доведено, а неспівмірність цих витрат відповідачем ОСОБА_2 не спростовано, суд приходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним витрат на оплату експертних послуг у розмірі 3800 гривень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідача.

При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 2631 грн. 82 коп., у зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2631 грн. 82 коп., тобто по 1315 грн. 91 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 22, 1166, 1187, 1188, 1192,1194 ЦК України, ст.ст. 9,12,22,29,35,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст. ст. 3,4,10,11, 7681, 89, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (адреса місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3), ОСОБА_2 (остання відома адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення суми відновлювального ремонту (несплаченого залишку між фактичною сумою відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням), стягнення вартості матеріального збитку задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС», Україна, 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , страхове відшкодування у розмірі 25935 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту, та розміром страхового відшкодування, у розмірі 72302 грн. 55 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС», Україна, 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму судового збору у розмірі 1315 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму судового збору у розмірі 1315 грн. 91 коп., та витрати за проведення експертизи збитків внаслідок ДТП у розмірі 3800 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя