справа № 619/8166/24
провадження № 2/619/1950/24
Рішення

іменем України

17 грудня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/8166/24,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: Кумко О.Д.

представник відповідача: Мироненко С.М.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», у інтересах якого діє представник Кумко О.Д., 09.10.2024 звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №30.203.0319.ФО К від 25.03.2019 в розмірі 34505,22 грн. У обґрунтування позову зазначено, що 25 березня 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30.203.0319.ФО_К, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 29900,00 грн терміном користування до 26 березня 2022 року(день остаточного повернення кредиту), а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п 1.1 Договору). Відповідно до п. 1.5. кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує: проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 8,00%(вісім процентів) річних: комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0.0 %(нуль процентів) від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього Договору; комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 3.15%(три цілих і п`ятнадцять сотих процента) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що Позичальник підтверджує своє розуміння, згоду та приєднання до Правил, які є невід`ємною частиною Договору, що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua. Пунктом 2.2. кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється протягом 1 (одного) робочого дня від дати укладення цього Договору, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 в Банку, код Банку 322539, за умови сплати Позичальником комісій (у разі наявності), встановлених п. 1.4.2. цього Договору. Відповідно до Графіку погашення кредиту кредит надавався строком з 26.03.2019року по 25.03.2022 року. За цей період Позичальник, крім тіла кредиту 29900,00 грн, мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі 3699,20 грн та комісії за обслуговування кредиту у сумі 33906,60 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 67505,80 грн. Факт видачі Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та отримання Відповідачем коштів за кредитним договором підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 353 дні. 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021. 31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 (Реєстр прав вимог станом на кінець дня 31 березня 2021 року). Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, в день підписання цього Договору. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № ЗО.203.0319.ФО_К від 25.03.2019. Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо Відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021. Станом на 31.03.2021 відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованостіОСОБА_1 за кредитним договором перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 34505,22 грн, з яких: 10507,31 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9944,50 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 73,29 грн - проценти кредитом; 1736,07 грн - прострочені проценти за кредитом; 941,85 грн - комісія за обслуговування кредиту; 11302,20 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту. 12 травня 2021 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу Відповідача Повідомлення про відступлення права вимоги № 04-21/349/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № ЗО.203.0319.ФО К від 25.03.2019, яка складає 34505,22 грн. Повідомлення вручено особисто.

Відповідач подав відзив, у якому просить при розгляді позовної заяви врахувати нікчемність пункту 1.4.3., а також пунктів 1.1., 2.3., 2.4., 2.10. Кредитного договору №30.203.0319ф0_к від 25 березня 2019 року, укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 , в частині яка стосується сплати комісії за обслуговування кредиту та відмовити у стягненні 941,85 грн комісії за обслуговування кредиту, простроченої на день подання позовної заяви та 11302,20 грн простроченої комісії за обслуговування кредиту з вказаних підстав; застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості до жовтня 2021 року; відмовити у задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про стягнення заборгованості у повному обсязі; стягнути з ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом. У обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі з огляду на: сплату Відповідачем заборгованості у повному обсязі перед первісним кредитором у березні-квітні 2020 року; наявність підстав для застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості до жовтня 2021 року; необґрунтованість позовних вимог через відсутність розрахунків сум, які підлягають стягненню; відсутність у матеріалах справи будь-яких відомостей про виникнення заборгованості за простроченими процентами за кредитом, комісією за обслуговування кредиту простроченою на день подання позовної заяви, простроченою комісією за обслуговування кредиту; нікчемність пункту 1.4.3., а також пунктів 1.1., 2.3., 2.4., 2.10. Кредитного договору в частині яка стосується сплати комісії за обслуговування кредиту. У березні-квітні 2020 року Відповідачем було сплачено на користь АТ «Юнекс Банк» (первісного кредитора) суму у розмірі 20350,00 грн, яка була прорахована співробітником банку як така, що є достатньою для повного погашення заборгованості та, відповідно після цієї дати, Відповідач був упевнений у повному погашенні заборгованості за кредитним договором. Вищезазначене підтверджується відомостями виписки по особовому рахунку (зворотній бік арк.35 матеріалів справи), де вказано: оборот за 26.03.2020: нараховано - 20350,00 грн, сплачено 20350,00 грн. Вихідний залишок: 0,00 грн. У позовній заяві Позивачем зазначено, що кількість днів прострочення станом 31.03.2021 складає 353 дні, тобто, останній платіж сплачено орієнтовно в березні - на початку квітня 2020 року, що узгоджується з вищезазначеними поясненнями Відповідача. Таким чином, Відповідачем у повному обсязі сплачено заборгованість на користь первісного кредитора. Позивач не зазначає щодо яких саме платежів, на його думку, виникла заборгованість, тому можна лише порахувати та припустити, що мова йде про платіж, який згідно графіку підлягав сплаті у березні 2020 року. Одночасно, позовна заява подана Позивачем до суду 09.10.2024, таким чином, станом на дату подання позовної заяви, строк позовної давності закінчився щодо усіх платежів згідно графіку до жовтня 2021 року. У зв`язку з чим, наявні підстави для застосування позовної давності до вимоги про стягнення таких платежів. Позивач зазначає, що прострочена заборгованість по тілу кредиту складає 9944,50 грн, оскільки розрахунків заборгованості позов не містить, можна лише припустити, що саме ця заборгованість виникла до 31.03.2021. Відповідно, до вимоги про стягнення 9944,50 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту підлягає застосуванню позовна давність. У період з квітня по жовтень 2021 року позичальник, згідно графіку, мав внести 7 платежів з яких сума тіла кредиту складає 863,12 + 871,31+874,89 + 882,58 + 887+892,82 + 900,05 = 6171,77 грн. При цьому, якщо сумувати залишок платежів за тілом кредиту згідно графіку погашення кредиту (905,37+991,90+917,30+923,53 + 793,16), вийде сума у розмірі 4531,26 грн. 6171,77 грн + 4531,26 грн = 10703,03 грн, а Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10507,31 грн, що свідчить про логічність зазначених вище розрахунків, які базуються на даних наведених у позові. Відповідно, до вимоги про стягнення 6171,77 грн заборгованості за тілом кредиту також підлягає застосуванню позовна давність. Позивач, серед іншого, у позовній заяві просить стягнути: 1736,07 грн - прострочені проценти за кредитом; 941,85 грн - комісія за обслуговування кредиту прострочена на день подання позовної заяви; 11302,20 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту. У позовній заяві Позивач не надає розрахунків сум, заявлених до стягнення та належних доказів, якими підтверджувалося б виникнення заборгованості, виписки по особовому рахунку не містять вказаних сум. Крім того, Позивачем двічі зазначено заборгованість по тілу кредиту: 10507,31 грн та 9944,50 грн, за процентами: 73,29 грн та 1736,07 грн та за комісією: 941,85 грн та 11302,20 грн, в чому різниця між вказаними сумами, як вони нараховувалися, чи не включають ці суми одна одну, Позивач не пояснює. Крім того, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Згідно п.1.4.3. Договору сплаті підлягає комісія за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 3,15% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Згідно п. 2.3. Кредитного договору для погашення кредиту, комісії за обслуговувані кредиту та нарахованих процентів Позичальником щомісячно до 10 (включно) числа кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, здійснюється внесення коштів в сумі 1878,85 грн. на поточний рахунок, вказаний в п.2.4. цього Договору. Враховуючи те, що Відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти Кредитного договору №30.203.0319Ф0_К від 25 березня 2019 року, укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» (правонаступником якого є Позивач) та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 3,15%, є нікчемним. Зокрема, нікчемним є пункт Договору 1.4.3., а також пункти 1.1., 2.З., 2.4., 2.10. в частині яка стосується сплати комісії за обслуговування кредиту. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з Відповідача заборгованості за комісією є необґрунтованими з вказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Представником позивача надано відповідь на відзив, за містом якої ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» не погоджується з доводами та висновками, які викладені у відзиві на позовну заяву та в спростування їх повідомляє, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що у березні- квітні 2020 р. відповідачем було сплачено на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» суму у розмірі 20350,00 грн, яка була прорахована співробітником банку, як така, що є достатньою для повного погашення заборгованостіта відповідно після цієї дати відповідач був упевнений у погашенні заборгованості за кредитним договором, проте дані доводи представника відповідача є помилковими з огляду на наступне. Відповідно до умов кредитного договору № 30.203.0319.ФО_К від 25.03.2019, який було укладено між ОСОБА_3 та АТ «ЮНЕКС БАНК» відповідачу було надано кредит у розмірі 29900,00 грн. Термін користування кредитними коштами у кредитному договорі зазначено до 26 березня 2022 року (день остаточного повернення кредиту). Додатком № 1 до кредитного договору є Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором. Відповідно до Графіку погашення кредиту кредит надавався строком з 26.03.2019 по 25.03.2022. За цей період Позичальник, крім тіла кредиту 29900,00 грн мав ще також сплатити проценти за користування кредитом у сумі 3699,20 грн та комісії за обслуговування кредиту у сумі 33906,60 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 67505,80 грн. Пунктом 2.3. кредитного договору визначено, що для погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів Позичальником щомісячно до 10 (включно) число кожного календарного місяця протягом строку дії Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, здійснюється внесення коштів в сумі 1878,85 грн на поточний рахунок, вказаний в п. 2.4 цього Договору. Відтак, починаючи з 26.03.2019 і до 10 числа кожного наступного місця ОСОБА_4 на виконання умов договору мав сплачувати згідно Графіку платежів суму у розмірі 1878,85 грн. За період з 25.03.2019 по 31.03.2021 ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості (повернення кредитних коштів) з порушенням терміну повернення кредитних коштів, які визначено Графіком погашення було здійснено наступні платежі, а саме: 12.04.2019 р. 1882,57 грн; 02.05.2019 517,43 грн; 08.08.2019 - 1878,85 грн; 22.08.2019 1663,00 грн; 26.03.2020 20350,00 грн. Всього сума повернутих кредитних коштів складає 26289,85 грн. Платежі, які було сплачено ОСОБА_3 були зараховані Банком в рахунок погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту, прострочених процентів за користування кредитними коштами, простроченої комісії за обслуговування кредиту та пені за несвоєчасне погашення платежів. 31 березня 2021 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Станом на 31.03.2021 р. відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованостіОСОБА_1 за кредитним договором перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 34505,22 грн, з яких: 20451,81 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1809,36 грн - прострочені проценти за кредитом; 12244,05 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту. Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позивачем двічі зазначено заборгованість по тілу кредиту, в чому різниця між вказаними сумами, як вони нараховували чи не включають ці суми одна одну, Позивач не пояснює. Щодо спростування наведеного поводу повідомляють наступне. Як зазначалося вище, термін користування кредитними коштами у кредитному договорі зазначено до 26 березня 2022 року (день остаточного повернення кредиту). Тобто, станом на 31.03.2021(день відступлення права вимоги) кінцевий термін повернення кредитних коштів ще не настав. Відтак, на момент відступлення права вимоги в Реєстрі прав вимоги відображена строкова і прострочена заборгованість по тілу кредиту, процентам та комісією за обслуговування кредиту. Відповідно до Графіку погашення, який є Додатком № 1 до кредитного договору останній платіж мав бути відповідачем здійснений 26.03.2022. Отже, починаючи з 26.03.2019 і до 10 числа кожного наступного місяця ОСОБА_4 на виконання умов договору мав сплачувати згідно Графіку платежів суму у розмірі 1878,85 грн. 31 березня 2021 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Як вбачається з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до договору факторингу, на дату відступлення права вимоги у ОСОБА_2 за кредитним договором наявна прострочена заборгованість за тілом кредиту так і не прострочена, тобто станом на 31.03.2021розмір тіла кредиту черговість сплати по якому ще не настала відповідно до Графіку платежів. 9507,31 грн - це частина тіла кредиту не прострочена на дату відступлення права вимоги - 31.03.2021, яка нарахована згідно Графіку платежів. Проте, на дату подання позовної заяви - 08.10.2024, ця частина тіла кредиту вже є простроченою, оскільки не погашена Відповідачем згідно Графіку погашення. Кінцева дата повернення кредитних коштів згідно графіку платежів - 26.03.2022. 9944,50 грн - це частина простроченого тіла кредиту на дату відступлення права вимоги - 31.03.2021, оскільки не погашена Відповідачем згідно Графіку погашення. Відтак, загальний розмір простроченої заборгованості по тілу кредиту станом на день подання позовної заяви (08.10.2024) складає: 10507,31 + 9944,50 = 20451,81 грн. Як вбачається з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до договору факторингу, на дату відступлення права вимоги у ОСОБА_2 за кредитним договором наявні строкові проценти та прострочені проценти, які були нараховані за користування кредитними коштами. 73,29 грн - це строкові проценти на дату відступлення права вимоги - 31.03.2021, які нараховані згідно Графіку платежів, проте на дату подання позовної заяви 0810.2024 ці строкові проценти вже є простроченими, оскільки вони не були погашені Відповідачем згідно Графіку погашення. Кінцева дата повернення кредитних коштів згідно графіку платежів - 26.03.2022. 1736,07 грн - це прострочені проценти, які були нараховані відповідачу за користування кредитними коштами на дату відступлення права вимоги - 31.03.2021 та не були погашені Відповідачем згідно Графіку погашення. Відтак, загальний розмір прострочених процентів за користування кредитними коштами станом на день подання позовної заяви (08.10.2024) складає: 73,29 + 1 736,07 = 1809,36 грн. Як вбачається з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до договору факторингу, на дату відступлення права вимоги у ОСОБА_1 за кредитним договором наявна строкова та прострочена комісія за 941,85 грн - це строкова комісія за обслуговування кредиту на дату відступлення права вимоги - 31.03.2021, яка нарахована згідно Графіку платежів, проте на дату подання позовної заяви - 08.10.2024 ця строкова комісія вже є простроченою, оскільки вона не була погашена Відповідачем згідно Графіку погашення. 9302,20 грн - це прострочена комісія за обслуговування кредиту на дату відступлення права вимоги - 31.03.2021, яка була нарахована відповідачу згідно Графіку платежів та не була сплачена Відповідачем. Відтак, загальний розмір простроченої комісії за обслуговування кредиту станом на день подання позовної заяви (08.10.2024) складає: 941,85 + 11 302,20 = 9244,05 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором складає 20451,81 грн + 1809,36 грн + 12244,05 грн = 34505,22 грн. Також, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на підтвердження наявної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором надає деталізований розрахунок заборгованості, уякому відображено рух коштів та період в якому відбулося часткове повернення коштів Відповідачем та на яку суму, період виникнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, нарахування процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредиту та фінансових санкцій за невиконання умов кредитного договору. Представник відповідачки у своєму відзиві на позовну заяву заявляє Клопотання про застосування позовної давності та стверджує, що Позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, проте на час подання позовної заяви у жовтні 2024 році Позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду на зазначені нижче обставини, а саме: 25 березня 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 30.203.0319.ФО_К. Відповідно до умов кредитного договору № 30.203.0319.ФО_К від 25.03.2019 Відповідачу було надано кредит у сумі 29900,00 грн. терміном користування до 26 березня 2022 року (день остаточного повернення кредиту), а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п 1.1 Договору). Станом на 26 березня 2022 року ОСОБА_4 не повернув суму коштів, які він отримав за кредитним договором, а також проценти за користування кредитними коштами та комісію за обслуговування кредиту, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість. Перебіг строку позовної давності за позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором розпочався з дня закінчення терміну повернення коштів за кредитним договором (тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія за надання кредиту), тобто з 26.02.2022 р.та з урахуванням наданого трирічного строку позовної давності мав би закінчитися - 26.02.2024 та відповідно до ст. 258 ЦК України строк позовної давності в один рік (штрафи, пені) то він мав би закінчитися 26.02.2023. Крім того, строк позовної давності відповідно до вимог ст. 253, 257, 258 ЦК України щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, комісією за надання кредиту та штрафів та пені, не є пропущенимз огляду на те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257. 258.259, 362, 559, 681, 728,786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, строк позовної давності відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» звернулося із позовною заявоюпро стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором у жовтні 2024 року, тобто на строк дії воєнного стану, який розпочався із 24.02.2022, а позовна вимога в частині стягнення заборгованості за штрафами, пенею розпочинається в період дії карантину (з 12.03.2020 р.), який відмінено з 01.07.2023, але продовжено строком дії воєнного стану, який розпочався із 24.02.2022. Відтак, позивачем строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви у жовтні 2024 році такий строк був продовжений вищевказаними нормативно-правовими актами, а відтак у вимога представника відповідача про застосування строку позовної давності має бути залишена судом без задоволення. Новим кредитором у рамках відступлення права вимоги від АТ «Юнекс Банк» було отримано виключно документи, що стосуються кредитних зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором. До цих документів належить і Виписка по особовому рахунку Банку, де відображена інформація, що з кредитового рахунку Банку № НОМЕР_2 , 26.03.2019 відбулося перерахування коштів розмірі 29900,00 грн на особистий (поточний) рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_2 відповідно до умов укладеного за кредитного договору. Додатком до позовної заяви доданоВиписку по особовому рахунку Банку за період з 26.03.2019 по 31.03.2021 та наданий документ підтверджує факт видачі кредиту, його розмір, а також відображають суму заборгованості по кредитному договору. По-друге, додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 є Реєстр прав вимоги, відповідно до якого станом на кінець дня 31.03.2021загальна сума заборгованості боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором перед новим кредитором - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» становить 34505,22 грн. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з моменту укладення договору факторингу не нараховано ОСОБА_5 жодних процентів за користування кредитними коштами, комісії за обслуговування кредиту, штрафу чи пені за кредитним договором. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є незаконним, на що повідомляють таке. Статтею 47 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Укладений між Сторонами Кредитний договір є договором споживчого кредиту. Законом, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, є Закон України «Про споживче кредитування», відповідно п. 4 ч. 1 ст.1 якого загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема: платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, платежі пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, платежі розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також платежі за послуги кредитного посередника (за наявності). Згідно з п. 4 Паспорту споживчого кредиту Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування» також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Відповідач власноручно підписав Кредитний договір та свідомо погодився, що за користування кредитом він буде сплачувати комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 3,15%від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Кредитного договору та згідно з п. 2.3. Кредитного договору, щомісячно до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору повинен був її сплачувати, відповідно до Графіку щомісячних платежів. Крім того, ОСОБА_4 під час укладення Кредитного договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі і з Графіком платежів за Кредитними договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював та з ним погодився, про що свідчать його підписи. Також, ОСОБА_4 відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про наданню споживчого кредиту без пояснення причин. Вказане право відповідача на відмову від договору, також дублюється у п. 2.11. Кредитного договору. Проте, ОСОБА_4 не відмовився від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався до АТ «ЮНЕКС БАНК» за додатковим роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористався цим своїм правом. Також представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 23.11.2024 р. зазначає, що вимога позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемною, успростування даного твердження повідомляють, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ відносини Банку з Клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до абзацу 2 ч. 12 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення. Наявні документи свідчать про те, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення відповідача, оскільки він обрав серед інших, саме такі умови кредитування, про що свідчать підписи ОСОБА_2 , як у кредитному договорі так і в інших зазначених документах та останнім не оспорювались. На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування відповідач поставив свій підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. Крім того, як вбачається Виписки по особовому рахунку Банку та деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем сплачувалась комісія за обслуговування кредиту у розмірі 941,85 грн, що підтверджує той факт, що він визнав п. 1.4.3 Кредитного договору дійсним та законним.

Представником відповідача подано заперечення, за змістом яких Позивач у відповіді на відзив заперечує нікчемність пунктів договору, якими передбачений обов`язок Відповідача сплачувати комісію, посилаючись на свободу договору та наявність у Відповідача можливості оскаржити договір. З такими доводами Позивача не погоджуються, з огляду на обґрунтування наведені нижче та констатує, що Відповідач наразі, після звернення з позовом, задоволення якого може призвести до порушення його прав споживача фінансових послуг, у межах даної справи, використовує наявні процесуальні засоби для захисту своїх прав. 12 червня 2024 року Верховним Судом розглянута справа № 295/11290/21 за позовом фізичної особи до АТ «Юнекс Банк» про «захист прав споживачів, захист прав та порушених інтересів, визнання кредитного договору нікчемним, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання повернути надмірно сплачені кошти». Звертають увагу Суду на наступну правову позицію Верховного Суду, яка є релевантною у даній справі: Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі N° 496/3134/19 (провадження N° 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження N° 61 - 4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, висновки суддів попередніх інстанцій про те, що позивачка погодилась на сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, з врахуванням незначного розміру процентів за кредитним договором, а відтак щодо законності умов кредитного договору в частині комісії, неможливо вважати обґрунтованими. Відмовивши у задоволенні вимог в частині, що стосується визнання нікчемним пункту 2.3. договору, яким передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості, через їх недоведеність, суди попередніх інстанцій неправильно визначили характер спірних правовідносин, помилково витлумачили норми матеріального права, які підлягають застосуванню, тому оспорювані рішення в цій частині підлягають зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. Схожі за змістом висновки зробив Верховний Суд у постановах від 31 січня 2024 року у справ № 450/126/20 та від 09 лютого 2024 року у справі № 337/3703/22. З урахуванням правової позиції Верховного Суду у Постанові від 12 червня 2024 року у справі № 295/11290/21, яка викладена вище, оскільки Відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти Кредитного договору №30.203.0319ф0_к від 25 березня 2019 року, укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» (правонаступником якого є Позивач) та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 3,15%, є нікчемними. Зокрема, нікчемним є пункт Договору 1.4.3., а також пункти 1.1., 2.З., 2.4., 2.10. в частині яка стосується сплати комісії за обслуговування кредиту. Велика палата Верховного Суду у Постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 висловила позицію, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону. Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту, не могло здійснюватися на підставі нікчемних пунктів договору, проте нарахування комісії, як свідчать розрахунки, надані Позивачем, здійснювалося у період з 01.03.2019 року по 31.03.2021. У відзиві на позовну заяву міститься клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості до жовтня 2021 року. Позивач у відповіді на відзив зазначає про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 по справі N° 990/115/22 - введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Натомість такі обставини Позивачем не були обґрунтовані. Звертають увагу суду на той факт, що, як свідчать відомості з офіційного сайту судової влади ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» зверталося із позовами про стягнення заборгованості протягом 2021-2023 років, а також вело у вказаний період активну судову діяльність у межах справ за позовами до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, зверталося із заявами про заміну сторони виконавчого провадження, тобто у 2021-2023 були відсутні будь-які об`єктивні обставини, які унеможливлювали б звернення ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» до суду з даним позовом. Тому, вважають клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості до жовтня 2021 року обґрунтованим.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 09.10.2024 судом сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 836098 щодо місця проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою суду від 14.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 14.11.2024, яке відкладено на 17.12.2024 за клопотанням відповідача.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

25 березня 2019 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30.203.0319.ФО_К, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 29900,00 грн, терміном користування до 26 березня 2022 року (а.с.16).

Відповідно до п.1.4 вказаного договору за користування кредитом відповідач сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 8,00 % річних; комісію за обслуговування кредиту щомісячно у розмірі 3,15 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтентних платежів.

Відповідно до п.2.3. кредитного договору погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 по 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 1 878,85 грн.

Того ж дня, відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 17).

Факт видачі АТ «ЮНЕКС БАНК» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 30.203.0319.ФО_К від 25.03.2019, їх рух, підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника за період з 25.03.2019 по 31.03.2021 (а.с. 22-35).

Отримання кредитних коштів від АТ «ЮНЕКС БАНК» відповідачем не оспорюється.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами.

Як убачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів та комісії.

Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.

Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1, до складу якого входили права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-РS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року (а.с. 42).

31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГАФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов цього договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК», у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №30.203.0319.ФО_К від 25 березня 2019 року (а.с. 38-39).

Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо відповідача підтверджується витягом з реєстру прав вимоги, що є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року (а.с. 40-41).

Станом на 31 березня 2021 року відповідно до реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 30.203.0319.ФО_К від 25.03.2019 перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 34505,22 грн, з яких: 10507,31 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9944,50 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 73,29 грн - проценти кредитом; 1736,07 грн - прострочені проценти за кредитом; 941,85 грн - комісія за обслуговування кредиту; 11302,20 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту (а.с. 41).

Позивачем надано деталізований розрахунок заборгованості по кредитному договору за період з 26.03.2019 по 31.03.2021, за відомостями якого станом на 31.03.2021 заборгованість ОСОБА_1 складає 34505,22 грн, з яких: 10507,31 грн загальна сума непогашеної строкової заборгованості за тілом кредиту; 9944,50 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 73,29 грн - проценти кредитом; 1736,07 грн - прострочені проценти за кредитом; 941,85 грн - комісія за обслуговування кредиту; 11302,20 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту.

12 травня 2021 року на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від 25 березня 2019 року №30.203.0319.ФО_К (а.с. 36), яке отримано останнім 01.06.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (зворот а.с. 37).

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що нарахування комісії за обслуговування кредиту незаконне, а вказане положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісії є в силу ст. 228 ЦК України нікчемним, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У даній справі, необхідність внесення щомісячної плати за додаткові, супутні послуги банку - комісію за обслуговуванням кредиту в розмірі 3,15% від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 Договору (29900,00 грн), передбачена в пунктах 1.4.3 розділі 1 «Умови договору», пунктів 2.3, 2.4 розділу 2 «Інші умови надання кредиту» кредитного договору. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, передбачена також у Додатку №1 до кредитного договору № 30.203.0319.ФО_К від 25.03.2019 «Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення орієнтованої вартості кредиту та реальної річної процентної ставки» - стовпчик 7.2. Розмір комісії за обслуговування складає 941,85 грн щомісяця (36 платежів).

При цьому в кредитному договорі та у Додатку №1 до нього не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи, що у цій справі банк не зазначив у Договорі та правонаступник не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.4.3 розділу 1 «Умови договору», пунктів 2.3, 2.4 розділу 2 «Інші умови надання кредиту» кредитного договору та додатку №1 до кредитного договору № 30.203.0319.ФО_К від 25.03.2019 «Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення орієнтованої вартості кредиту та реальної річної процентної ставки» щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту в розмірі 3,15% від суми кредиту, що становить 941,85 грн є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Натомість визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Але встановлення судом нікчемності наведених умов Договору є підставою для відмови у стягненні нарахованої позивачем комісії в сумі 11302,20 грн.

Щодо доводів представника відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості до жовтня 2021 року, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500.

Дію карантину, встановленого цією постановою, було неодноразово продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Оскільки з 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його було не одноразово продовжено (востаннє Указ Президента України № 740/2024 від 07.11.2024 року). А введення воєнного стану в Україні певним чином впливає на перебіг позовної давності.

15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№2120-ІХ), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681,728, 786,1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257, 258, 259, 362, 559, 681, 728,786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, строк позовної давності відповідно до п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в сумі 23203,02 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково (67,24%), то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1628,82 грн.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу .

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 106, 117, 150151 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказувала: «У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони

Як установлено судом відповідач та представник із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу не звернулися.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що відповідач із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу не звертався, на підтвердження витрат надані належні докази: договір про надання правової допомоги від 07.12.2023; акт наданих послуг від 07.10.2024, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 07.10.2024 на суму 6000,00 грн (а.с. 43-46).

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» задоволено частково (67,24%) від ціни позову, отже, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог, в сумі 4034,40 грн.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №30.203.0319.ФО К від 25.03.2019 в сумі 23203,02 грн (двадцять три тисячі двісті три гривні 02 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1628,82 грн (одна тисяча шістсот двадцять вісім гривень 82 копійки) та витрати на правову допомогу в розмірі 4034,40 грн (чотири тисячі тридцять чотири гривні 40 копійок).

Надіслати представникам сторін копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, офіс 1007;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20.12.2024.

Суддя І. М. Нечипоренко