_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4685/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суд -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2024 року до Київського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , якою просять стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму у розмірі 3% річних за невиконання грошового зобов`язання в сумі 5589,95 доларів США та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання в сумі 51379,06 грн. за рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2011 року у справі № 2-3366/11. Також, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024 року справу за вказаною заявою було розподілено судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.08.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена учасникам справи та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 130, 131 ЦПК України.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» - адвокат Шкільняк Я.С. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Усі судові документи було направлено рекомендованим поштовим повідомленням відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 та відповідачу - ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 . Проте, поштові повідомлення повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою»./а.с.11,12/

Відповідно до ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, за п.4 ч.8 вказаної статті днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, доводи позовної заяви не спростовано.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належним чином повідомлених.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

У судовому засіданні встановлено, що 05 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 15к-145, за яким банк надав відповідачеві кредит у сумі 81000 доларів США на строк до 05 липня 2027 року, зі сплатою 10,7 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 05.07.2007 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1348/07, за яким поручитель ОСОБА_2 зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2011 року у справі № 2-3366/11 стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит`в особі Філії «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит», п/р НОМЕР_1 , МФО 328823, код за , заборгованість за кредитним договором № 15к-145 від 05.07.2007 року в сумі 95253 доларів 81 цент США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 18.02.2011 складає 756315 грн. 25 коп., та 206 594 грн. 81 коп., всього 962910 грн. 06 коп. у тому числі: заборгованість за кредитом 78855 доларів 60 центів США, що еквівалентно 626113 грн. 46 коп.; заборгованість за відсотками 16398 доларів 21 цент США, що еквівалентно 130201 грн. 79 коп.; заборгованість зі сплати комісії - 20370 грн. 83 коп., пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів 186223 грн. 98 коп. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит`в особі Філії «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит`судові витрати у розмірі 910 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит`в особі Філії «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит`судові витрати у розмірі 910 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2020 року у справі № 2-3366/11 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі № 2-3366/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Замінено у цивільній справі № 2-3366/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, сторону виконавчого провадження Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ`АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».

Станом на дату подачі позову , вищезазначене рішення не виконано.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.

Частиною п`ятою статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних ті інфляційних втрат, нарахованих боржникам за невиконання грошового зобов`язання.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 Цивільного кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду (від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 26.04.2017 у справі №918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі мають грошові зобов`язання перед позивачем, як правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які визначені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2011 року у справі №2-3366/11 та ухвали Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2020 року про заміну сторони виконавчого провадження./а.с.5,6/.

Позивач посилається на не виконання цього рішення, а відповідачі не надали суду доказів на спростування обставин виконання ними грошових зобов`язань перед позивачем.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховних Судом в постанові від 31.05.2018 по справі № 902/330/17.

У зв`язку з порушенням відповідачами грошових зобов`язань, у позивача виникає право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє відповідальності сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за весь час прострочення.

На підтвердження суми заборгованості позивач у позові надав розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц).

Позивач звернувся до суду 19.07.2024 року, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, проте позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі заяву про застосування строку позовної давності не подавали. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ст.ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження обставин, якими сторони обгрунтовують свої вимоги чи заперечення, вони повинні надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарно стягненню судовий збір у розмірі 4187,35 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265,268, 273-274,354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 257, 509, 526, 599, 625, 1050,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест», , 01042, м.Київ, Брановицького Ігоря, буд.3, грошові кошти, що складаються із суми інфляційних витрат в розмірі 51379,06 грн.(п`ятдесят одна тисяча триста сімдесят дев`ять гривень 06 копійок) та трьох процентів річних в розмірі 5589,95 доларів США (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять доларів США 95 центів).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Гефест», , 01042, м.Київ, Брановицького Ігоря, буд.3, судовий збір в розмірі 4187,35 грн.(чотири тисячі сто вісімдесят сім гривень 35 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2024 року.

Суддя М. В. Гниличенко