Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 949/2461/23
Провадження № 22-з/4815/106/24
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фінкевича Володимира Григоровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 46 410 гривень.
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" судовий збір у розмірі 2 684 гривень.
На рішення суду представником відповідача адвокатом Фінкевичем В.Г. подана апеляційна скарга, де просив його скасувати через незаконність і необґрунтованість, прийнявши нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року апеляційну скаргу задоволено частково.
Скасовано рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2024 року.
Позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" 19 337,50 гривень.
13 грудня 2024 року представником відповідача адвокатом Фінкевичем В.Г. подано заяву про ухвалення додаткового рішення.
Мотивуючи заяву, покликався на те, що у відзиві на позов та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив відшкодувати понесені в суді першої інстанції 4 000 гривень на правничу допомогу та 2 000 гривень, які пов`язані з переглядом справи апеляційним судом.
Заява підлягає до часткового задоволення.
Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Між тим, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч.13 ст. 7 ЦПК України).
Тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Також колегія суддів зважає на те, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано не в порядку ст. 246 ЦПК України, а докази, що підтверджували розмір понесених сторонами судових витрат, - до закінчення розгляду відповідних проваджень судами.
Так, відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підтвердження понесених в суді першої інстанції витрат на правничу допомогу відповідачем надавались: 1) копія договору про надання правової допомоги, який укладений 20 січня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 ; 2) додаткова угода №1, в якій контрагенти погодили гонорар адвоката в розмірі 4 000 гривень, з яких за складення і подання відзиву на позов - 2 000 гривень, за складення та подання інших процесуальних документів - 1 000 гривень, за представництво клієнта в суді - 1 000 гривень; 3) квитанція до прибуткового касового ордера про справляння обумовлених грошових сум.
Для підтвердження понесених таких судових витрат в суді апеляційної інстанції надавались: 1) додаткова угода №3 до договору про надання правничої допомоги, в якій погоджено гонорар за складення та подання апеляційної скарги в сумі 2 000 гривень, а за представництво в суді 1 000 гривень; 2) квитанція до прибуткового касового ордера про оплату 3 000 гривень.
Згідно із ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Так, позивач не клопотав про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат.
Між тим, апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи відповідні докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційними до складності справи для адвокатів і виконаних ними робіт, а також позовним вимогам.
Колегія суддів зважає й на те, що в своїй переважній більшості викладені в судах заперечення відповідача щодо позову не знайшли своїх підтверджень, були зовсім необґрунтованими, а безпідставними твердженнями спростовувались очевидні обставини.
Тому апеляційний суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача, який підлягає стягненню з позивача, повинен становити 1 000 гривень.
Разом з тим при прийняття постанови апеляційним судом не вирішено питання про розподіл понесеного сторонами судового збору.
Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення у випадку невирішення питання про судові витрати й з власної ініціативи.
Матеріалами справи підтверджено понесення сторонами таких судових витрат у передбачених Законом України "Про судовий збір" порядках та розмірах, а саме позивачем розмір встановленого на 1 січня календарного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як юридичною особою, за пред`явлення позову з відповідною ціною в 2023 році, що складало 2 684 гривень, а відповідачем за подання апеляційної скарги 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 4 026 гривень.
Отже, ТОВ "ФК "ЄАПБ" належить відшкодувати пропорційно до задоволених позовних вимог 1 118,33 гривень судового збору, а ОСОБА_1 - пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, тобто 2 348,50 гривень.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст. 141 ЦПК України).
Беручи до уваги надану процесуальним законодавством для суду можливість здійснення взаємозаліку судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що позивач повинен відшкодувати відповідачу й 1 230,17 гривень судового збору за результатами розгляду справи в судах.
Підставами до прийняття додаткової постанови та здійснення розподілу судових витрат таким чином стали як й подана заява, так і власна ініціатива суду.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фінкевича Володимира Григоровича задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 2 230 (дві тисячі двісті тридцять) гривень 17 копійок судових витрат.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Відповідач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Головуючий: С.В. Хилевич
Судді: С.В. Боймиструк
Н.М. Ковальчук