Справа № 490/688/23
Номер провадження 2/482/91/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого - судді Баранкевич В.О.,

секретаря судового засідання Тищенко В.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Зозулі О.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Мутьєва Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

27 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Зозуля О.М. звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування служби у справах дітей Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.03.2023 року матеріали вказаної цивільної справи, в порядку ст. 31 ЦПК України, передано за територіальною підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в с. Гур`ївка, яке територіально відноситься до юрисдикції Новоодеського районного суду Миколаївської області.

У своєму позові про визначення місця проживання дитини, посилався на те, що позивач ОСОБА_1 являється батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася за фактом перебування батьків поза офіційним шлюбом тому, факт батківства встановлено рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10.11.2022 року №490/10155/21.

Вказує, що ОСОБА_1 працює в службі таксі м. Миколаєва на особистому автомобілі, має стабільні заробітки, особисте приватне житло, місце реєстрації також має гарні соціальні зв`язки та матір пенсіонерку.

Зазначає, що мати дитини відповідач по справі ОСОБА_2 за висновком Органу опіки та піклування служби у справах дітей Миколаївської міської ради, проживає на зйомній квартирі, умови проживання потребують покращення. У дитини окрема кімната, але вона зараз перебуває в одній кімнаті з матір`ю, у зв`язку з обстрілами в місті, так як дитина боїться знаходитися в кімнаті де для неї обладнане окреме спальне місце та місце для занять.

Мати не працює, за місцем проживання характеризується негативно, конфліктує із сусідами, зловживає спиртними напоями, була помічена в колі осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності.

Вказує, що за висновком комісія вирішила, що враховуючи що в м.Миколаїв знаходиться в зоні ракетних обстрілів, то виконання батьками зобов`язань виконувати графіки зустрічей неможливо, та повернутися до розгляду вказаного питання потрібно після припинення воєнних дій на території України.

Позивач повідомляє, що у відомостях викладених комісією не внесені, а частково й перекручені відомості з яких мотивів, які в подальшому можуть стати підставою втрати дитини як члена суспільства за такого материнського виховання.

Зауважує, що ОСОБА_1 був присутній при народженні доньки у пологовій залі. Матір та доньку забрав з пологового будинку.

При реєстрації народження дитини відповідач, так як вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, виявила бажання зареєструвати доньку на своє прізвище з вказанням лише по батькові та названого з їїслів прізвище батька як « ОСОБА_4 ».

Позивач вказує, що після народження дитини вони проживали в квартирі належній його матері по АДРЕСА_1 .

Донька відвідувала дитячий садок №7, до якого її водили позивач та його мати. Платежі за дитячий садок сплачував теж позивач.

Після того, як сторони стали проживати окремо, відповідач завжди давала позивачеві доньку на вихідні, на свята та влітку для відпочинку в його родині. Наразі в квартирі позивача у доньки є місце для навчання та відпочинку. Вдома у позивача з нею займається педагог - репетитор.

Коли ОСОБА_1 поставив перед ОСОБА_2 питання щодо встановлення його батьківства донці, то остання забрала дитину та почала ховати її від позивача. Від проведення експертизи ДНК, для встановлення батьівства позивача, відповідач ухиляється та категорично заперечує.

Коли ОСОБА_5 забрав доньку до себе, та з дозволу відповідача залишив її на вихідні, то відповідач через виклик працівників поліції силком забрала в нього доньку до себе. Вказані конфлікти виникали неодноразово.

За таких умов, позивач переконаний, що малолітній дочці буде краще із батьком - ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з рішення онлайн-засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради від 09.01.2023 №1, про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що дитини ОСОБА_6 , проживає із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Дитина навчається у ЗОШ №12, відповідно до характеристики з навчального закладу ОСОБА_7 має навчальні досягнення середнього рівня, пропуски з неповажних причин відсутні. Мати підтримує зв`язок із класним керівником.

Спеціалісти у справах дітей відвідували родину за місцем проживання, в результаті проведеної роботи встановлено, що родина проживає в орендованому житлі, в квартирі чисто, але умови потребують покращення. Комісійно вирішено повернутися до розгляду даного питання після припинення воєнного стану.

Посилаючись на вищевикладене представник ОСОБА_8 просив суд ухвалити рішення яким визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем його реєстрації або проживання.

Позивач ОСОБА_1 та його представника - адвокат Зозуля О.М. у судовому засіданні вимоги, викладені позові, підтримали, з підстав у ньому викладених.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник- адвокат Мутьєв Д.В., у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та просили визначити місце проживання дитини з матір`ю за місцем її проживання.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування служби у справах дітей Миколаївської міської ради до суду не з`явився, Натомість, до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов лист яким позов підтримано, вказавши на те, що думка стосовно спору між батькамси викладена у висновку органу опіки та піклування від 14.11.2023 №4762/02.01-22/03/14/23.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази судом встановлено наступне.

Від спільного проживання у позивача та відповідача народилася дитина - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15.12.2022 року. Факт батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_9 , встановлено рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10.11.2022 року №490/10155/21.

Після того, як сторони стали проживати окремо, спільна дитина - постійно проживала і на сьогоднішній день постійно проживає з відповідачем по справі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з рішення онлайн-засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради від 09.01.2023 №1 про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що дитина, проживає із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Дитина навчається у ЗОШ №12, відповідно до характеристики з навчального закладу ОСОБА_7 має навчальні досягнення середнього рівня, пропуски з неповажних причин відсутні. Мати підтримує зв`язок із класним керівником.

Спеціалісти у справах дітей відвідували родину за місцем проживання, в результаті проведеної роботи встановлено, що родина проживає в орендованому житлі, у квартирі чисто, але умови потребують покращення.У дитини є окрема кімната, але вона зараз перебуває в одній кімнаті з матір`ю, у зв`язку з обстрілами в місті, так як дитина боїться знаходитися в кімнаті де для неї обладнане окреме спальне місце та місце для занять. Дитина виглядає спокійною, але коли мова зайшла про батька то дитина розхвилювалася.

Мати ОСОБА_2 не працює. За місцем проживання характеризується негативно, відповідно до довідки НП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 часто конфліктує з сусідами, зловживає спиртними напоями, була помічена в колі осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності правоохоронними органами. Змістовне пояснення на вищевказану характеристику ОСОБА_2 надати не змогла.

Відповідно до інформації з навчального закладу, мати дитини належним чином виконує батьківські обов`язки. З того часу, коли батьки дитини живуть окремо, ОСОБА_2 категорично проти спілкування батька з дитиною, про що попередила класного керівника. До 15.12.2022 року у дитини було прізвище « ОСОБА_4 », відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

В листопаді 2022 року батько дитини ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Даний позов було задоволено повністю, та відповідно внесено зміно до актового запису про народження дитини.

Мати дитини категорично проти цього, пояснює, що батько хоче викрасти дитину.

ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей адміністрації Центрального району із заявою про визначення порядку його участі у вихованні доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пропонує наступний графік спілкування: щотижня з п`ятниці вечора по ранок понеділка. ОСОБА_2 категорично проти будь яких зустрічей дитини з батьком, оскільки впевнена, що він хоче забрати в неї дитину.

Спеціалістами служби проведено відповідну роботу з обома батьками, ОСОБА_10 було запрошено до служби разом із донькою, щоб з`ясувати думку та відношення дитини до батька, але мати з дитиною не з`явилася.

Під час проведення оцінки потреб фахівцями міського Центру соціальних служб ОСОБА_2 повідомила, що вона категорично проти зміни прізвища дитини на « ОСОБА_5 » та планує оскаржити дане рішення в судовому порядку. ОСОБА_11 категорично відмовилася завірити акт оцінки потреб сім`ї своїм підписом, та зазначила, що не потребує будь якої допомоги фахівців.

В результаті проведення оцінки потреб підстав, які б перешкоджали батьку виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною фахівцями Центру не виявлено.

Комісійно вирішено повернутися до розгляду даного питання після припинення воєнного стану.

Згідно довідкок виданих Гур`ївським старостинським округом Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області 19.12.2022 року №1840/03-08 та15.12.2023 року №233 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , але за місцем реєстрації не проживають з 2013 року, також вказано, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку служби у справах дітей Костянтинівської сільської ради, як особа яка неналежно виконує свої батьківські обов`язки.

Довідкою комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 16.08.2023 року №2607 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за медичною допомогою не зверталася.

Від представника органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до суду через підсистему «Електронний суд» 18.10.2023 рокунадійшов лист в якому зазначено, що питання визначення місця проживання дитини, ОСОБА_6 , розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 12.10.2023. За результатами розгляду питання позивачу ОСОБА_1 було доручено допрацювати документи. Станом на цей час документи батьком не надані. Після виконання зобов`язання батька, проєкт висновку органу опіки та піклування про розв`язування спору між батьками буде передано на його затвердження та підписання, після чого надіслано до суду.

До суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини від 14.11.2023 №4762/02.01-22/03/14/23, яким зазначено, що після припинення спільного проживання батьків, дитина разом з матір`ю мешкали за адресою: АДРЕСА_4 відвідувала Миколаївську загальноосвітню школу №12.

Відповідно до характеристики закладу від 26.12.2022 №01-14/76, пропуски дитиною навчальних занять з неповажних причин були відсутні. Мати тримала постійний зв`язок зі школою, прислухалася до рекомендацій вчителя. Дитина була забезпечена всім необхідним для навчання. З першого класу зовнішній вигляд дитини завжди був охайним.

З квітня 2023 року мати з дитиною змінили місце проживання та стали проживати за адресою: АДРЕСА_5 , у житлі родичів співмешканця матері. Службою у справах дітей адміністрації Заводського району перевірено умови проживання дитини за зазначеною адресою та встановлено, що дитина має окрему кімнату, де розташовані: ліжко, шафа, наявне місце для навчання, однак воно не відповідає віковим потребам дитини. ОСОБА_7 забезпечена одягом по сезону, має домашніх улюбленців, продукти харчування, на час перевірки, наявні в обмеженій кількості.

Згідно характеристики на матір, виданої Миколаївським районним управлінням поліції від 26.12.2022 №11892/50-2022, ОСОБА_2 , зі слів сусідів характеризується негативно, часто конфліктує, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, була помічена в колі осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності.

Відповідно до інформацій, наданих адміністрацією Миколаївської гімназії №12 від 03.10.2023 №01-15/94, від 10.10.2023 №01-15/99, стан виконання матір`ю батьківських обов`язків наразі погіршився, мати безвідповідально ставиться до виховання та навчання дитини: не підтримує зворотній зв`язок із вчителем, не контролює процес навчання доньки. ОСОБА_7 не виконує домашні завдання та не відвідує онлайн-навчання. Батько дитини, останнім часом почав цікавитися успіхами доньки, проте на ситуацію, що склалася з навчальним процесом дитини не впливає.

Батько, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживає по АДРЕСА_7 , у житлі що належить його матері. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.07.2023 №04.07-01-16/973, складеного службою у справах дітей адміністрації Інгульського району, для Ангеліни створені задовільні умови проживання: у трикімнатній квартирі є окрема кімната, де розташоване крісло, трюмо, шафа для речей, персональний комп`ютер, дитячі іграшки, книжки.

Відповідно до характеристики на батька ОСОБА_1 , виданої Миколаївський районним управлінням поліції від 26.12.2022 №11902/50-2022, зі слів сусідів, характеризується посередньо, в клфліктні відносини з сусідами не вступає, в зловживанні спиртних напоїв та наркотичних засобів помічений не був. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, працевлаштований, працює водієм.

Відповідно до інформації Миколаївського міського центру соціальних служб від 09.10.2023 №37078/74.01-16/23-2, фахівцями центру відвідано за місцем проживання батька, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_7 встановлено, що в квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, для дитини облаштовано кімнату. Також, було відвідано матір, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_5 та встановлено, що житло потребує прибирання, для дитини є окрема кімната, речі першої необхідності, продукти харчування в обмеженій кількості. На запропоновану допомогу фахівців центру і батько і мати відмовилися, зазначаючи, що готові звернутися у разі потреби.

Відповідно до довідок КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 08.12.2022 №883, від 16.08.2023 №2607, батьки на обліку в закладі не перебувають.

З матеріалів справи встановлено, що мати ОСОБА_2 , чинила перешкоди батьку ОСОБА_1 , у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим батько звертався із заявою до служби у справах дітей адміністрації Центрального району.

Спеціалістами служби у справах дітей з матір`ю проводилися профілактичні бесіди щодо належного спільного виховання дитини, проте результат відсутній. Проти визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_2 заперечує, однак зустрічного позову матір`ю не подано.

З метою з`ясування думки дитини, спеціалістами служби у справах дітей адміністрацією Заводського району проводилася бесіда з малолітньою ОСОБА_12 . Дитина повідомила, що бажає проживати з матір`ю, пояснюючи це тим, що батько й баба негативно висловлюються у бік матері.

Питання визначення місця проживання дитини, ОСОБА_6 , розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, яка відбулася 12.10.2023 за участі батька ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідала, на залишені запрошення до служби не відреагувала, будь - яких пояснеь не надала.

Згідно з викладеним, керуючись інтересами дитини, відповідно до ст.19,141,160,161,171 Сімейного кодексу України, п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

Малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір`ю. Дівчинка навчається у Миколаївській гімназії №12. Відповідно до характеристики з навчального закладу ОСОБА_7 має навчальні досягнення середнього рівня, пропуски з неповажних причин відсутні. Стан виконання матір`ю батьківських обов`язків наразі погіршився, мати безвідповідально ставиться до виховання та навчання дитини: не підтримує зворотній зв`язок із вчителем, не контролює процес навчання доньки. ОСОБА_7 не виконує домашні завдання та не відвідує онлайн-навчання.Спеціалістами служби у справах дітей, в результаті проведеної роботи встановлено, що родина проживає в будинку родичів співмешканця ОСОБА_2 , У дитини є окрема кімната, де для неї обладнане окреме спальне місце та місце для занять.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Положеннями ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодекс України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Судом вбачається, що обоє батьків дбають про здоров`я, виховання та гармонійний розвиток дитини. ОСОБА_13 з народження проживає біля матері, де їй створені належні умови для повноцінного розвитку, ці умови є для дитини звичними та сталими. Жодного негативного впливу матері на емоційний та психологічний стан дитини суд не встановив, навпаки з матір`ю у дитини теплі стосунки. Залишившись проживати з матір`ю після розлучення батьків, дівчинка гармонійно розвивається, доглянута, її розвиток відповідає віку дитини.

Враховуючи зібрані докази у справі з приводу визначення місця проживання дитини в їх сукупності, а також, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, беручи до уваги бажання дитини проживати з матір`ю, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - не підлягає задоволенню.

У статті 19 СК України визначено, що під час розгляду спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Подібна норма права міститься у пункті 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року N 866 (далі - Порядок N 866), згідно з якою під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Також у пункті 72 Порядку N 866 зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц (провадження N 14-327цс18) зауважено, що законодавство України не містить правових норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Водночас під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини потрібно розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини. Крім того, наголошено, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини - можна досягти миру і згоди.

Верховний суд у справах про визначення місця проживання дитини неодноразово погоджувався із висновками судів попередніх інстанцій про те, що місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі №607/1091/16-ц (провадження N 61-13272св18) та постанова від 12 квітня 2017 року, справа N 6-15цс17).

Водночас суд, виходить, зокрема, з того, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Врахувавши вік дитини, суд не встановив підстав для зміни місця проживання дитини, розлучення її з матір`ю та визначення місця проживання дитини з батьком.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись ст.268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Повний текст рішення складений 20 травня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий суддя В.О. Баранкевич