Справа № 212/6060/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/6060/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні брали участь:

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

15.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, а 09.02.2024 року із заявою про доповнення позовних вимог, в яких просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з умисної невиплати аліментів (укриття доходу) стягнення яких відбувається за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2020 року у справі № 212/665/20 за період з 18.03.2022 року по 01.06.2023 року в розмірі 100 відсотків заборгованості в сумі 136019,73 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з 12.07.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2020 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу сторонами залишилась проживати з позивачкою. Відповідно до Судового наказу, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/665/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 04.04.2023 року державним виконавцем Покровського ВДВС у місті Кривому Розі відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного судового наказу ВП №71447690. Аліменти отримувала з останнього місця роботи відповідача, про те, що відповідач був мобілізований та отримує грошове забезпечення, їй не було відомо. Згідно розрахунку заборгованості, наданим Покровським ВДВС, у зв`язку з неповідомлення відповідачем про зазначену обставину, виникла заборгованість по аліментах в розмірі 136019,73 грн. Вважає, що ОСОБА_2 умисно не повідомив державного виконавця про те, що він має інший дохід у військовій частині НОМЕР_1 , тому наполягає на стягненні з відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів у розмірі загальної суми заборгованості за аліментами визначену державним виконавцем, що складає 136 019,73 грн., тобто 100% заборгованості.

18.09.2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22.11.2023 року представником відповідача подано до суду відзив, відповідно до якого, відповідач позов не визнає, та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідачу не було відомо про те, що Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 10.02.2020 року було видано судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки; йому також до 28.06.2023 року не було відомо про те, що на підставі зазначеного судового наказу було відкрито Покровським ВДВС виконавче провадження. Аліменти на утримання неповнолітньої доньки за усною домовленістю з позивачкою сплачував в добровільному порядку надаючи готівкові грошові кошти, купуючи дитині все необхідне та шляхом переказу грошових коштів. З жовтня 2021 року по травень 2023 року аліменти сплачував шляхом відрахування з заробітної плати на підставі поданої ним заяви за своїм місцем роботи в АТ «КЗРК». 18.03.2022 був мобілізований до ЗСУ. Після отримання мобілізаційної повістки з березня 2022 року відповідач почав сплачувати аліменти шляхом надання позивачці своєї банківської карти для здійснення з неї необхідних витрат на утримання дитини шляхом перерахування грошових коштів позивачу на зазначену банківську карту та на банківську карту позивачки, а також шляхом здійснення грошових переказів. Загалом за період з лютого 2022 року по червень 2023 року позивачка отримала від відповідача грошові кошти на загальну суму 253 772,02 грн., тобто позивачка отримала в якості аліментів грошових коштів більше на 117.252,29 грн., що на його думку, свідчить про фактичну відсутність заборгованості зі сплати аліментів та відповідно відсутність вини відповідача у виникнення заборгованості зі сплати аліментів.

29.11.2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів яка виникла в період часу з 18.03.2022 року по 01.06.2023 року, а також зазначила, що вона особисто повідомляла відповідача по видачу судом судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим він просив не подавати судовий наказ до державної виконавчої служби, та зобов`язався самостійно написати заяву до бухгалтерії за місцем роботи - АТ «КЗРК», про відрахування аліментів на утримання доньки.

Крім того, наприкінці березня 2022 року згідно усної домовленості вона передала відповідачу в користування належний їй автомобіль Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2 , придбаний нею 18.09.2021 року, у зв`язку з проходженням військової служби в ЗСУ на посаді повара, з умовою, що відповідач буде компенсувати вартість ремонту автомобіля, тому відповідач у лютому 2023 року пересилав їй грошові кошти, а коли в березні 2023 року побачила належний їй транспортний засіб, то він був в дуже незадовільному технічному стані, внаслідок чого на її вимогу відповідач повернув їй транспортний засіб та за її підрахунками відновлювальний ремонт автомобіля буде коштувати понад 25 000,00 грн. З повідомлення державного виконавця їй стало відомо, що в травні 2023 року ОСОБА_2 з`являвся до Покровського ВДВС, де повідомив свою незгоду з тим щоб стягувалися аліменти на утримання доньки із коштів, які він отримує в ЗСУ.

Також зазначила, що їх донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.07.2023 року дійсно разом з нею виїхала до Республіка Польща, де вирішила залишитись до закінчення військового стану в України, та проживає там під опікою старшої сестри - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11.12.2023 року судом постановлено ухвалу за клопотанням позивача від 22.11.2023 року, відповідно до якої вважати правильним ім`я позивачки (ст. 28 ЦК України) - « ОСОБА_1 ».

09.02.2024 року позивач подала до суду доповнення до позовної заяви, відповідно до яких позивач визначила, що просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 18.03.2022 року по 01.06.2023 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність, зазначивши, що наполягає на задоволенні її позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з підстав наведених у відзиві, та просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Амельчишин О.В. позов не визнав з підстав наведених у відзиві, та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що з 12.07.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.12), який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2020 року - розірвано (а.с.13-14).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 07.10.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до якого батьком дитини зазначений ОСОБА_2 (а.с.15).

10.02.2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 212/665/20 видано судовий наказ, відповідно до якого належить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви 28.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ видано стягувачу 22.09.2020 року (а.с.16). Копія судового наказу 10.02.2020 року судом за допомогою поштового зв`язку була направлена ОСОБА_2 за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , але конверт з поштовим відправленням був повернутий до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 74-75).

18.03.2022 року ОСОБА_2 призваний по мобілізації на військову службу у Військову частину НОМЕР_1 (а.с.18).

04.04.2023 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 212/665/20 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.103). Копію постанови про відкриття виконавчого провадження за допомогою поштового зв`язку була направлена боржнику ОСОБА_2 за місцем реєстрації, але 23.05.2023 року конверт з поштовим відправленням був повернутий до Покровського ВДВС у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.101-104), тобто ОСОБА_2 зазначене поштове відправлення вручено не було, в зазначений період ОСОБА_2 перебував на військовій службі.

31.05.2023 року Покровським ВДВС отримано відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до якої ОСОБА_2 з 18.03.2022 року призваний на військову службу за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 (зворот а.с.51).

28.06.2023 року ОСОБА_2 особисто отримав в Покровському ВДВС копію постанови про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом від 10.02.2020 року у справі № 212/665/20 (а.с.105, 101).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Покровського ВДВС станом на 01.06.2023 року, заборгованість ОСОБА_2 складає 136 019,73 грн. (а.с.21).

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_2 за постановою ВП № 71447690 від 09.05.2023 року, заборгованість по аліментам, яка виникла станом на 01.06.2023 року в розмірі 136 019,73 грн., станом на 01.05.2024 року погашена в повному обсязі (а.с.117).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини або дітей до їх повноліття регулюється главою 15 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у визначений за домовленістю між ними спосіб або ж за рішенням суду з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (статті 180, 181, 183, 184, 189 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі № 161/5211/22).

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач на підставі судового наказу від 10.02.2020 року, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/665/20, має сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 січня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття; за яким 04.04.2023 року за заявою позивачки державним виконавцем відкрито виконавче провадження; та згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем, за період із березня 2022 року по 01.06.2023 року відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів у відповідному розмірі .

Разом з цим, згідно встановлених судом обставин, відповідач не був обізнаний про видання судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та не був повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження за зазначеним судовим наказом, оскільки належні докази про отримання відповідачем зазначених документів в матеріалах справи відсутні. При цьому, суд також погоджується з твердженням відповідача про те, що його не було повідомлено про видання судового наказу та про відкриття виконавчого провадження, враховуючи, що сторони не оспорюють ту обставину, що до видання зазначеного судового наказу відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки добровільно згідно домовленості з позивачкою, якій згідно наведених нею у відповіді на відгук обставин (а.с.56-58) було відомо ще в березні 2022 року про те, що відповідач мобілізований та проходить військову службу, оскільки саме з цієї підстави в березні 2022 року, згідно її тверджень, нею було передано відповідачу в користування належний їй транспортний засіб, але не дивлячись на таку обізнаність, позивачка звернулася до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження лише 04.04.2023 року.

Надані відповідачем квитанції про грошові перекази та виписка з рахунку відповідача (а.с.43-51) суд не визнає належними доказами, оскільки вони не містять посилання на те, що наведені платежі є переказом відповідачем аліментів, та неможливо стверджувати, поза розумним сумнівом, що зазначеною карткою користувалася саме позивачка та що ці витрати були спрямовані на аліменти на утримання неповнолітньої доньки; враховуючи також те, що станом на 01.05.2024 року із грошового забезпечення відповідача в повному обсязі погашена заборгованість по аліментам.

Для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

За таких підстав, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність винних дій відповідача, що призвели до виникнення заборгованості, та вважає доведеним, що відповідачу стало відомо про необхідність негайної сплати аліментів на користь позивача на підставі судового наказу лише 28.06.2023 року.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21.05.2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна