КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Справа № 756/3713/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Жука М.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки,

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначення їй опіки.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_2 є його бабусею, з якою він проживає з 2002 року, та яка внаслідок перенесених хвороб не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно захистити свої інтереси і потребує опіки, у зв`язку із чим він просить суд визнати ОСОБА_2 недієздатною та призначити його опікуном.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року - заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Тишківка Гайсинського району Вінницької області, недієздатною.

В решті вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернувсяз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у встановленні опіки над ОСОБА_2 та призначення опікуна в особі ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву в цій частині, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на висновок експертизи про те, що ОСОБА_2 потребує встановлення над нею опіки. Суд першої інстанції, мотивуючи рішення вказує, що ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_3 / ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , але плутає юридичні категорії, а саме опікунство та піклування про своїх непрацездатних родичів згідно з засадами сімейного законодавства, а відтак застосовує норми сімейного права, які не мають жодного відношення до предмету розгляду справи.

При цьому заявник не повинен надавати суду обґрунтування невиконання обов`язків повнолітніх дітей по відношенню до своєї матері, адже він не може нести відповідальність за дії/бездіяльність інших осіб. Так само заявник не повинен надавати оцінку позиції вищевказаних осіб в сенсі небажання ставати офіційними опікунами свої матері, а відтак брати на себе зобов`язання.

Вказує, що суд першої інстанції не обґрунтовує свою позицію про те, що призначення опікуном ОСОБА_1 , який проживає з бабусею вже більше 20 років і дійсно опікується нею, може суперечити її інтересам.

Вважає незаконними та непідтвердженими доказами посилання суду першої інстанції на домовленості заявника з іншими членами родини стосовно призначення його опікуном, а також обґрунтування свого рішення Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».Адже жодних змін до законодавчо врегульованої процедури призначення опікуна, а також категорій осіб, які не можуть бути опікунами в умовах воєнного стану, не внесено, а відтак відсутні правові підстави для відмови у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_2 опікуна в особі її онука ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник органу опіки та піклування Павлова Л.Л. просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду в частині відмови у призначенні недієздатній ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вказує, що згідно із ч. 3 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном - або піклувальником лише за її письмовою заявою. Ніхто, окрім ОСОБА_1 , не звертався до органу опіки та піклування з відповідною заявою. До того ж опікун призначається за добровільним бажанням кандидата взяти на себе опікунські обов`язки, законодавством України не передбачено примусове встановлення опіки. Орган опіки та піклування у повній мірі згоден з позицією апелянта про те, що у законодавстві України відсутні норми, що повнолітні діти зобов`язані бути опікунами своїх недієздатних батьків.

Причиною для відмови у призначенні опікуном недієздатної особи, згідно із ч. 1 п. 2 ст. 64 ЦК України, є поведінка та інтереси кандидата в опікуни, що суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Органом опіки та піклування не виявлено фактів поведінки ОСОБА_1 , що суперечить інтересам ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , опікунська рада у повній мірі врахувала вимоги чинного законодавства України у питаннях, що стосуються прав і інтересів недієздатних осіб у частині забезпечення їх опікою. Встановлення опіки - є обов`язковим у разі визнання фізичної особи недієздатною.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_6 , та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, їх преставників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні на підставі висновку судово-психіатричної експертизи установлено, що ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі в цій частині докази, суд вважав їх достовірними та достатніми для визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відмовлячи у встановленні опіки над ОСОБА_2 та призначенні опікуна, суд посилався на те, що станом на час розгляду справи ОСОБА_1 на військовому обліку за місцем свого проживання не перебуває, що в умовах воєнного стану вказує на те, що його домовленість з іншими членами родини, які є родичами першого споріднення й також мають обов`язок піклуватися про ОСОБА_2 , за відсутності обставин які б об`єктивно вказували на неможливість виконання ними цього обов`язку, свідчить про те, що така домовленість суперечить моральним засадам суспільства, а тому суд не має правових підстав для призначення його опікуном.

При цьому суд критично оцінив подання органу опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо рекомендації призначити ОСОБА_1 опікуном з огляду на те, що всупереч вимог закону встановлені обставини при його внесенні органом опіки та піклування не враховані.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог заяви про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення опікуна, колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосування норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, враховуючи наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8 та відповідно є онуком ОСОБА_2 .

Чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії паспорту, ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить копія паспорту.

ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не заперечують щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , що підтверджується змістом їх заяв.

Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з актом обстеження від 18.07.2023 року в указаній квартирі проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 308, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу із вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженими емоційно-вольовими порушеннями; (згідно з MKX-10: F 01.8); ОСОБА_2 за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; ОСОБА_2 за своїм психічним станом на даний час потребує встановлення над нею опіки (а.с. 77-81).

З подання Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення опіки та призначення опікуна вбачається, що 13.07.2023 року було розглянуто звернення ОСОБА_1 про призначення його опікуном бабусі ОСОБА_2 та засіданням опікунської ради прийнято позитивне рішення. (а. 120-121).

Згідно з витягу з протоколу № 10/23 Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації засідання опікунської ради від 13.07.2023 року, надано згоду на призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інші родичі, які можуть здійснювати опіку над недієздатною ОСОБА_2 , із заявами про призначення їх опікунами ОСОБА_2 до органу опіки не звертались.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил, опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.

Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини.

Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 , від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 , від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 , від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 .

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Встановлено, що поданням органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації визначено за можливе призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Сам по собі факт неперебування ОСОБА_1 на військовому обліку за місцем проживання не може слугувати підставою для відмови у призначенні його опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення особи, яка не перебуває на військовому обліку, опікуном над недієздатною фізичною особою.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної бабусі ОСОБА_2 .

Встановивши, що ОСОБА_2 , яка визнана недієздатною, потребує опіки, враховуючи те, що ОСОБА_1 з 2002 року постійно проживає разом з бабусею ОСОБА_2 , подав заяву про призначення його опікуном, може здійснювати опіку і не відноситься до осіб, які не можуть бути призначені опікуном, приймаючи до уваги відсутність інших родичів, які б подали заяви про призначення їх опікунами, враховуючи подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме заявника опікуном ОСОБА_2 та відсутність фактів поведінки ОСОБА_1 , що суперечать інтересам ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановленого, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення його опікуном недієздатної бабусі ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення заяви в цій частині.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуном, та прийняти в цій частині постанову:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуном - задовольнити.

Встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.