ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

представника відповідача: Стрикаля О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимог обґрунтовані тим, що 22 травня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z75.21531.003962915.

Між тим, 02 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 12/89, у відповідності до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі, серед яких є і боржник ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що відповідно до реєстру Боржників до Договору Факторингу № 12/89, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Оскільки, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним вище кредитним договорам на загальну суму 100 181,47 грн., позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказала, що на її думку, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло до неї права вимоги, а розмір заборгованості не підтверджено первинними бухгалтерськими документами. Крім того, стягнення комісійних витрат є незаконним, а тому, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача фактично підтвердила позицію сторони позивача, викладену у позовній заяві.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач посилалась на аналогічні обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві та відповіді на відзив просила суд розглядати справу без їх участі та задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

08 лютого 2022 року судом в даній цивільній справі було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № Z75.21531.003962915 від 22 травня 2018 року, в загальному розмірі 100 181,47 грн. та судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року заочне рішення Фастівського мськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2022 скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року витребувано докази у позивача, які надійшли на адресу суду 10 вересня 2024 року.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року витребувано докази у АТ «Ідея Банк», які надішли на електронну адресу суду 13 грудня 2024 року.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22 травня 2018 року між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір № Z75.21531.003962915. За умовами договору, банк зобов`язався видати позичальнику кредит на суму 49 999,00 грн., а позичальник зобов`язалась одержати його, поверти разом із процентними платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості.

Як зазначено у договорі, обслуговування кредитної заборгованості включає у себе надання інформації по рахункам позичальника, опрацювання запитів позичальника.

Крім того, позичальником підписано паспорт споживчого кредиту та графік щомісячних платежів, за яким у строк до 22 травня 2023 року ОСОБА_1 зобов`язалась повернути банку тіло кредиту 49 999,00 грн., проценти на його користування 13 569,46 грн. та плату за обслуговування 90 898,20 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, що вбачається з ордерів від 22 травня 2018 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 02 грудня 2020 року, сума заборгованості складає 100 181,47 грн., яка складається із: суми заборгованості за основним боргом 47 924,39 грн.; суми заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10 898,40 грн.; суми заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 41 358,68 грн.

Аналогічна сума заборгованості відповідає інформації, наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів.

02 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір Факторингу № 12/89, (надалі - Договір), за умовами розділу 2, якого клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права вимоги, які клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору, Клієнтом Фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паперовому файлі. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання Сторонами всіх їх зобов`язань за цим Договором (п. 13.3 Розділу 13 Договору).

Як вбачається, із Витягу з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 12/89 від 02 грудня 2020, ПАТ «Ідея Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором № Z75.21531.003962915 від 22 травня 2018 року, де боржником є ОСОБА_1 , яка має заборгованість за даним кредитним договором на загальну суму 100 181,47 грн.

При цьому, із підписаного сторонами реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 12/89 від 02 грудня 2020 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення № 004393709 від 24 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», повідомило ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та наявну в ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).

У судовому засіданні доведено, що позичальник свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконала, не повернула отримані кошти та проценти за користування ними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Під час розгляду справи позивачем було надано копію договору факторингу, а також підписаний сторонами реєстр прав вимоги до боржників, які відступлено позивачу.

Разом із тим, у даній справі кредитодавцем ставить питання стягнення, серед іншого, комісії, про що суд зазначає наступне.

Так, позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемними.

За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3 ст. 216 ЦК України).

За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.

При цьому, із наданого розрахунку вбачається, що позичальником було сплачено на оплату комісії 4 544,91 грн., тобто виконання умов договору, що є нікчемними в силу вимог закону. Зазначені кошти слід врахувати в рахунок заборгованості за тілом та відсотками за користування кредитом. На думку суду, неврахування цих коштів порушить права позичальника, яка вносила часткову оплату кредитних коштів та була позбавлена можливості їх самостійно спрямовувати за призначенням, адже такі дії вчиняв кредитор.

Отже, сума боргу складає 58 822,79 грн., яка складається із: суми заборгованості за основним боргом 47 924,39 грн.; суми заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10 898,40 грн. При цьому, враховуючи сплату позичальником на оплату комісії 4 544,91 грн., загальна заборгованість складає 54 277,88 грн.

Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 54 277,88 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1229,89 грн., враховуючи задоволення позовних вимог на 54,18%,

Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 610, 625, 638, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № Z75.21531.003962915 від 22 травня 2018 року в загальному розмірі 54 277,88 грн., яка складається із: суми заборгованості за основним боргом та суми заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму судового збору у розмірі 1229,89 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення суду виготовлено 18.12.2024 року