Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Номер провадження 2/229/1698/2024

Справа № 176/1697/24

20 грудня 2024 року

Дружківський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Шемчука О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини батьком,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини та встановити факт самостійного виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.11.2004 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2016 р.н. був розірваний, від шлюбу мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2017 р. ОСОБА_2 внаслідок тяжкої хвороби отримала інвалідність 1 групи та була направлена до Костянтинівського будинку-інтернату для людей похилого віку та осіб з інвалідністю. Дієздатності ОСОБА_2 не була позбавлена та опікун їй не призначався. У зв`язку з имч, з 2017 р. діти проживають з позивачем, перебувають на його вихованні та утриманні. При цьому, позивач з відповідачем стосунків не підтримує. В 2022 р. у зв`язку з воєнним станом в Україні, позивач разом з дітьми виїхав з м. Бахмут Донецької області та отримав статус внутрішньо переміщеної особи в м. Жовті Води Дніпропетровської області, де діти навчаються. За весь цей час ОСОБА_2 на зв`язок з ним чи дітьми не виходила, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, тобто свої батьківські обов`язки не виконує. Встановлення факту самостійного виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком, позивачу необхідно для безперешкодного переміщення дитини по країні для збереження життя та здоров`я дитини у зв`язку з воєнним станом, оформлення соціальних виплат тощо. Крім того, вважав, що відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання дочки, яка потребує такої допомоги від матері.

Позивач в судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі документами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27.11.2004 р., який розірвано за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2016 р.н. (а.с.15), мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), та неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у гімназії № 8 Жовтоводської міської ради (а.с.9,18), які проживають з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в належним умовах, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 01.07.2024 р. (а.с.42).

Згідно рішення виконкому Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 580 від 18.07.2024 р. визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , 1969 р.н. (а.с.43-44).

Відповідно до відгуку про виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_5 , здобувача освіти гімназії № 8 Жовтоводської міської ради, виховання дитини займається батько ОСОБА_1 . Мати дитини ОСОБА_2 у школі не з`являється, батьківські збори не відвідує, телефонний зв`язок з матір`ю відсутній (а.с.18).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою з інвалідністю 1 групи б, інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 363733 від 31.08.2021 р. (а.с.65).

Згідно листа Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 627/02-20 від 19.07.2024 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в КУ «Пугачівський психоневрологічний інтернат" Житомирської обласної ради (а.с.48).

Щодо встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведеними у цій заяві обставинами підтверджують, що факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні і догляді заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та прав заявника, як батька.

Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із положеннями статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 , який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, доглядає та піклується про її стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та зважаючи на те, що від встановлення факту самостійного виховання дитини до 18 років позивачем залежить виникнення права останнього на соціальну допомогу, як особи, яка самостійно виховує дитину до 18 років, заява в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи б, суд вважає необхідним звільнити останню від сплати судового збору на підставі ч.1 п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 280-283, 430 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , іпн, серія та номер паспорту не відомо, адреса проживання: АДРЕСА_2 , КУ «Пугачівський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, , адреса знаходження: Дніпропетровська область м. Жовті Води бул. Свободи, 33, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн, серія та номер паспорту не відомо, адреса проживання: АДРЕСА_2 , КУ «Пугачівський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.06.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Погрібна