Провадження № 2/484/1933/24
Справа № 484/6303/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шикері І.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, заяву представника позивача ОСОБА_1 , заявлене у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 18.11.2024 було відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті, в порядку спрощеного позовного провадження, без (виклику) сторін, на 17.12.2024 на 13.00 год.

16.12.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про закриття провадження по справі, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, так як відповідачка повністю сплатила кредитну заборгованість. Крім того, на підставі п.5 ч.7 ЗУ «Про судовий збір», представник просила повернути сплачену суму судового збору.

Дослідивши подане клопотання, матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У пунктах 4.13-4.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04 (провадження №12-67гс19) вказано, що: «Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Одночасно слід зазначити, що предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Судом встановлено, що відповідачка сплатила наявну у неї заборгованість за кредитним договором після подання позивачем позову до суду.

Тому, суд вважає, що подану заяву представника позивача слід задовольнити, а провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід закрити, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Згідно ч. 2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За вказаних обставин, провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог п.5 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", слід повернути судовий збір за платіжною інструкцією СЦ 00020020 від 08.11.2024, в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Скакун Галини Олександрівни про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити, на підставі п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" з Державного бюджету України сплачений судовий збір за платіжною інструкцією СЦ 00020020 від 08.11.2024, в сумі 2422 (двох тисяч чотирьохсот двадцяти двох) грн. 40 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст судового рішення виготовлено 17.12.2024.

Суддя: І.А.ШИКЕРЯ