Єдиний унікальний № 371/1071/24
Номер провадження № 2/371/564/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області

у складі головуючої судді Геліч Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Семерей Л.М.,

пердставника відповідача у режимі відеконференції (дистанційно) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 371/1071/24 за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, а саме про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 160 000, 00 грн., а також вартості послуг експерта у розмірі 2 914, 00 грн. та судового збору у розмірі 3 028, 00 грн.

Представником відповідача подано до суду заяву про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 371/1058/24 за позоволм Фермерського господарства «Королевич» про стягнення з ОСОБА_2 завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди та упущеної вигоди.

Заява обгрунтована тим, що у попередньому судовому засіданні, представник відповідача, адвокат Яценко О.В. з метою всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи просила суд відкласти засідання, у зв`язку з необхідністю витребування доказів ремонту транспортного засобу, а саме, копії документів: договір між ФГ «Королевич» та СТО де здійснювався ремонт транспортного засобу, банківські виписки та платіжне доручення на оплату СТО за ремонт автомобіля, акт виконаних робіт та наданих послуг, рахунок - калькуляцію СТО, який здійснював ремонт транспортного засобу «Mitsubishi L200» державний номер НОМЕР_1 , так як у висновку експерта нормо - години для ремонту транспортного засобу та запчастини розраховано експертом за цінами заводу виробника. При цьому, транспортний засіб вже відремонтований, тому, є необхідність перевірити щодо правильності зазначеного висновку за яким позивач вимагає відшкодування.

Вищезазначені документи мали надійти за протокольною ухвалою суду у справі №371/1057/24 за позовною заявою Фермерського господарства «Королевич» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди та стягнення упущеної вигоди.

Однак, такі документи Фермерське господарство «Королевич» не надало. При цьому, транспортний засіб був відремонтований та направлений до військової частини. А інформації про те, що ремонт автомобіля здійснювався на спеціалізованому СТО немає.

Тому, на думку представника позивача, розмір шкоди, яку МТСБУ має намір стягнути грунтується на висновку експерта, в якому запчастини та нормо-години для ремонту ТЗ обраховувалися за нормами та вартістю матеріалів заводу виробника (Розділ 11 Звіту), при цьому, у справі №371/1057/24 досліджується та встановлюється обставина, що транспортний засіб був відремонтований на не спеціалізованому СТО, відповідно запчастини теж були не оригінальні, тобто звіт ФОП ОСОБА_3 від 21.12.2022 року № 40035 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вартість пошкоджень була реально завищена і є не доведеною та необгрунтованою, при цьому альтернативних доказів не існує.

Таким чином, представник відповідача вважає, що дослідження обставин у справі №371/1057/24 унеможливлюють розгляд цієї справи і мають значення для правильного вирішення спору. Тому представник відповідача просить зупинити провадження у справі № 371/1071/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу до набрання судовим рішенням законної сили у справі № 371/1057/24.

У судовому засіданні представник відповідача заяву підтримала, просила її задовольнити.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження в справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом Фермерського господарства «Королевич» про стягнення з ОСОБА_2 завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди та упущеної вигоди № 371/1057/24.

Предметом спору у даній справі є стягнення з ОСОБА_2 завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі 307 066, 25 грн., упущеної вигоди в розмірі 449 000, 00 грн. та витрат з оплати Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведення еспертного транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 3000, 00 грн., витрат за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 11 500, 00 грн., витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 50 000, 00 грн. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 11 340, 99 грн

За змістом п. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника, законного володільця, такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Отже, використання джерела підвищеної небезпеки та керування ним під час події ДТП, що настала, є підставою для покладення на особу, яка керував автомобілем обов`язку відшкодувати шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, незалежно від його вини.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну "перехід" означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) зроблено висновок, що "стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією".

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача у даній справі після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд вважає, що дослідження обставин у справі № 371/1057/24 не є перешкодою для вирішення даного спору, оскільки на обґрунтування заявлених вимог Фермерське господарство «Королевич» надав суду висновок транспортно-товарознавчої експертизи та від 22.11.2022 ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ДОСЛІДНА СЛУЖБА УКРАЇНИ» та звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, зробленого суб`єктом оціночної діяльності « ОСОБА_4 », а не ФОП ОСОБА_3 від 21.12.2022 року № 40035, висновки якого ставить під сумнів представник відповідача, тому дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 251, 258, 259 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Яценко Вікторівни про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає .

Суддя Тетяна ГЕЛІЧ