Справа № 464/4112/24
пр.№ 2/464/1372/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

представника позивача Шпіньової О.М.,

представника відповідача Шляховської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Шпіньова О.М., 11.06.2024 звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» (далі - ПрАТ «Концерн Хлібпром») на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 204 236,81 грн. Окрім цього, просить стягнути з відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000 грн та витрати на проведення експертизи (транспортно-товарознавчого дослідження) у розмірі 5 452,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.10.2023 близько 05:45 год водій ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись на 62 км+250 м автодороги Київ-Чоп, поблизу села Ситняки Бучанського району Київської області, в напрямку м. Київ, в порушення вимог пункту 2.3 б ПДР, відповідно до якого, «для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, та, в порушення вимог пункту 12.1 ПДР, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , як наслідок, здійснив виїзд за межі проїжджої частини дороги на праве по напрямку руху узбіччя, де допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_2 , та із припаркованим автомобілем марки «PEUGEOT 307», р.н. НОМЕР_3 , який в свою чергу відкинуло на пішоходів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди усі пішоходи отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. В рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004469, було проведено інженерну-технічну експертизу за фактом зазначеної ДТП. Відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/111-23/58936-ІТ від 06.11.2023 було встановлено, що в згаданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «RENAULT MASTER» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.1 та 12.2 ПДР. При виконанні п.12.1 ПДР, водій автомобіля марки «RENAULT MASTER» мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду, на що у нього не було перешкод технічного характеру. За даних дорожніх умов, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «RENAULT MASTER» вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 12.1. ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області по справі № 370/369/24 від 28.03.2024 провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України за примиренням обвинуваченого ОСОБА_2 з потерпілими. Вину свою обвинувачений визнав, відшкодував моральну шкоду позивачу, спричинену внаслідок ушкодження здоров`я. Разом з тим, діями ОСОБА_2 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_4 , спричинено позивачу також матеріальна шкода. ОСОБА_1 звернувся до Харківського НДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса для визначення розміру матеріальної шкоди. Відповідно до висновку експерта Харківського НДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса №26132 від 05.02.2024, розмір матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля марки «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП від 27.10.2023, складає 327 733 грн 74 коп. Вартість послуг з проведення експертизи становить 5 452 грн 42 коп. ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» відшкодовано шкоду згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-211924273 від 08.11.2022 на підставі Договору від 15.03.2024 про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування (за вирахуванням передбаченої Полісом ОСЦПВВНТЗ №EP-211924273 франшизи), в загальному розмірі 111 544,72 грн. Враховуючи викладене, із покликанням на норми ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України, просить стягнути із відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а саме 204 236,81 грн (327 733, 74 грн вартість відновлювального ремонту 125 496,93 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без урахування ПДВ + 2000 грн франшиза), оскільки ОСОБА_2 на момент спричинення шкоди виконував трудові обов`язки у відповідача.

Ухвалою від 17.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Від представника відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» А.В. Пашук А.В. 08.11.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_4 , в розмірі 204 236,81 грн, а тому вважає, що розмір реальних збитків необґрунтований. Окрім цього, представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000 грн, вважає заявлений позивачем розмір витрат в сумі 80 000 грн неспівмірним із складністю справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шпіньова О.М. 20.11.2024 подала відповідь на відзив, у якому додатково зазначила про обґрунтованість вимог позивача та підстав для задоволення позову, просила позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Шпіньова О.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задовольнити. Надала пояснення, які відповідають змісту позовної заяви та відповіді на відзив. Окрім цього, зазначила, що під час підготовки позовної заяви нею допущено помилку в розрахунках, зокрема, вважає, що підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 сума в розмірі 186 392 грн 74 коп, як різниця вартості відновлювального ремонту та вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ. Також вказала, що розмір франшизи згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №EP-211924273 становить 2 600 грн, а не 2 000 грн, як нею зазначалось, проте заяву про зменшення позовних вимог не подавала.

Представник відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» Шляховська І.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.10.2023 близько 05:45 год водій ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись на 62 км+250 м автодороги Київ-Чоп, поблизу села Ситняки Бучанського району Київської області, в напрямку м. Київ, в порушення вимог пункту 2.3 б ПДР, відповідно до якого, «для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, та, в порушення вимог пункту 12.1 ПДР, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним», проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , як наслідок, здійснив виїзд за межі проїжджої частини дороги на праве по напрямку руху узбіччя, де допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_2 , та із припаркованим автомобілем марки «PEUGEOT 307», р.н. НОМЕР_3 , який в свою чергу відкинуло на пішоходів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди усі пішоходи отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відомості відносно зазначеної ДТП були внесені до ЄРДР за №0004469, в рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було проведено інженерну-технічну експертизу та відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/111-23/58936-ІТ від 06.11.2023, у згаданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «RENAULT MASTER» ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.1 та 12.2 ПДР. При виконанні п.12.1 ПДР, водій автомобіля марки «RENAULT MASTER» мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду, на що у нього не було перешкод технічного характеру. За даних дорожніх умов, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «RENAULT MASTER» вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 12.1. ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області у справі № 370/369/24 від 28.03.2024 кримінальне провадження №0004469 закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України за примиренням обвинуваченого ОСОБА_2 з потерпілими.

Згідно із висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса» №26132 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за заявою ОСОБА_5 від 05.02.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 27.10.2023 становить 327 733,74 грн.

Пошкоджений внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «HYUNDAI IX 35», р.н. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Встановлено, що станом на момент зазначеної вище ДТП, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, зокрема транспортного засобу марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-211924273 від 08.11.2022.

Відповідно до Договору від 15.03.2024 про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», погоджено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 111 544,72 грн (за вирахуванням передбаченої Полісом ОСЦПВВНТЗ №EP-211924273 франшизи в розмірі 2 600 грн).

Зазначена сума в розмірі 111 544,72 грн 29.04.2024 була зарахована на рахунок позивача ОСОБА_6 , що підтверджується випискою із «Ощад 24/7».

Таким чином, з огляду на наведене, позивачу ОСОБА_1 не відшкодовано розмір матеріальної шкоди в розмірі 186 392 грн 74 коп з розрахунку: 327 733, 74 грн вартість відновлювального ремонту 143 941,31 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з урахуванням ПДВ + 2600 грн франшиза.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

В силу положень ст. 29 вищезазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено в ході розгляду даної справи та не оспорюється учасниками справи, ОСОБА_2 станом 27.10.2023 був працевлаштований на ПрАТ «Концерн Хлібпром».

Оскільки винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2 , а дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання ним трудових обов`язків, із відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 186 392,74 грн.

Доводи представника відповідача про те, що сума матеріального збитку є значно завищеною, не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Останнім не висловлено своїх заперечень щодо суті позову, зокрема не надано належного обґрунтування щодо неправильності висновку експерта чи його неповноти.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, слід зазначити таке.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням вищенаведеного, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1 863,93 грн судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Окрім цього, у відповідності до наведених вище норм, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 452,42 грн витрат за проведення транспортно-товарознавчого дослідження.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Встановлено, що правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалась Адвокатським об`єднанням «ЛЄДАПРАВО» - адвокатом Шпіньовою О.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 12.06.2012 №932, видане Луганською обласною КДКА), на підставі договору №154 про надання правничої допомоги від 18.12.2023.

На підтвердження витрат позивача ОСОБА_1 , його представником подано: платіжну інструкцію №621 від 29.04.2024 про сплату ОСОБА_1 на рахунок Адвокатського об`єднання «ЛЄДАПРАВО» 10 000 грн за договором №154 від 18.12.2023 та акт наданих послуг №1 до Договору №154 про надання правової допомоги від 18.12.2023.

Згідно із вищевказаними доказами щодо надання професійної правничої допомоги, загальна вартість наданих послуг позивачу ОСОБА_1 складає 80 000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також заяву представника відповідача про зменшення витрат, з огляду на їх неспівмірність складності справи та обсягу наданої правничої допомоги, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.

Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача ПрАТ «Концерн Хлібпром» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 186 392 (сто вісімдесят шість тисяч триста дев`яносто дві) грн 74 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн та витрати за проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5 452 грн 42 коп, а всього 15 452 грн 42 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» в дохід держави 1 863 грн 93 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром», , м.Львів, вул. Хлібна, 2.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , РНОКПП не надано, АДРЕСА_2 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК