Провадження №: 6/336/120/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ЛІГАЛ», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про заміну сторони стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат Змієвська Т.П., яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1951 від 05.03.2019, Довіреності №1 від 26.12.2023 (строк дії до 31.01.2025) звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вказаною заявою, в якій просить суд з замінити вибулого стягувача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (, місце знаходження: вул. Харківське Шосе, будинок 201/203, літера 2А, офіс 602, місто Київ, 02121) у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису №17211, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом, яким є ОСОБА_2 про стягнення боргу з боржника яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Заяву обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця Малкової М.В. перебуває виконавче провадження №62905075, відкрите на підставі виконавчого напису №17211, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом, яким є ОСОБА_2 , про стягнення боргу з боржника яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Станом на дату подачі заяви відкрите виконавче провадження №62905075. 15.02.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Первісним стягувачем) та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», а ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №0318/012288-ZP. 12.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (Заявником) було укладено Договір №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №0318/012288-ZP. На виконання п. 7.1 Договору №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023 року ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (Заявником) проведено оплату.

Ухвалою суду від 15.02.2024 заяву прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. Вказаною ухвалою у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни витребувано копію матеріалів виконавчого ВП №62905075 від 28.08.2020.

Витребувані документи надійшли до суду 08.03.2024.

21.03.2024 ОСОБА_1 через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи та витребування доказів, в якому просила витребувати у заявника оригінали документів, копії яких долучено до заяви.

22.03.2024 ОСОБА_1 через канцелярію суду була подана аналогічна заява.

01.05.2024 ОСОБА_1 подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи., з якими ознайомилася в приміщенні суду 13.05.2024, що підтверджується матеріалами справи.

02.05.2024 ОСОБА_1 подала заву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, за відсутності їх доказів.

Учасники справи, будучи повідомленими про розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження. Суд замінює таку сторону її правонаступником.(ст.442 ЦПК України)

Відповідно до ч.2 ст. 442 ЦПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч.2 ст.442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Отже, сторонами справи щодо заміни сторони у виконавчому провадженні є заявник (як правонаступник), первісний стягувач, боржник і державний/приватний виконавець.

Стаття 442 ЦПК України, яка визначає порядок заміни сторони виконавчого провадження, розміщена в розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» Цивільного процесуального кодексу України, тобто відноситься до заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України «Про деякі правові аспекти заміні сторони виконавчого провадження», у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред`явлено до державної виконавчої служби-приватного виконавця, стороні необхідно звернутися до суду з письмовою заявою про заміну сторони у виконавчому написі. До такої заяви зазвичай додаються докази того, що юридична особа являється правонаступником тієї юридичної особи, яка вибула (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, копії протоколів зборів тощо).

Судом встановлено, що 27.03.2012 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» було укладено Кредитний договір №0318/012288-ZP, відповідно до пункту 1 умов якого, ОСОБА_1 провила Банк відкрити/продовжити обслуговувати поточний (картковий) рахунок на наступних умовах, погоджених ПAT «Укрсоцбанк»: Тип Картки для Клієнта: Visa Electron; Тип Картки для держателя додаткової Картки; Номер рахунку НОМЕР_1 в валюті Українській гривні; Сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, здійснюється за ставкою 0,00 % річних; Процентна ставка за користування Овердрафтом встановлюється в розмірі 48,00 % річних.

Згідно пункту 2 Договору, ОСОБА_1 доручила Банку: відкрити/продовжити обслуговувати: Депозитний рахунок «Ощадний+» (на вимогу) на умовах: Номер рахунку НОМЕР_2 в валюті Українській гривні; Процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає - при залишку коштів на рахунку до 99 999,99 грн. (включно) 6,50 % річних; при залишку коштів на рахунку від 100 000,00 грн. до 499 999,99 грн. (включно) -7,00 % річних; при залишку коштів на рахунку від 500 000,00 грн. - 7,50 % річних.

Депозитний рахунок «Активний» на умовах: Номер рахунку НОМЕР_3 в валюті Українській гривні; Процентна ставка 11,50 % річних. Строк первинного розміщення - 6 місяців; Здійснювати договірне списання з рахунку: на користь Банка (в т.ч. на рахунки обліку заборгованості Клієнта перед Банком) грошових коштів в сумах, необхідних для повернення (погашення) заборгованості Клієнта перед Банком, яка виникла у зв`язку з виконанням або не виконанням/неналежним виконанням умов відповідних договорів, укладених між Сторонами, в т.ч плати за надані Банком послуги з обслуговування в розмірі, передбаченому Тарифами; На відповідні рахунки Банку та/або відповідного бюджету сум грошових коштів в розмірах достатніх для повного виконання поданих Клієнтом як на паперових носіях так і в електронному вигляді заяв(и) про продаж іноземної валюти та/або заяв(и) про купівлю іноземної валюти за іноземну валюту та/або заяв(и) про купівлю іноземної валюти, в т.ч. утримання комісій, податків та обов`язкових платежів, передбачених чинним законодавством України, та інших в розмірах та валютах вказаних Клієнтом у таких заявах.

Згідно пункту 3 Договору, ОСОБА_1 просила відкрити/продовжити обслуговувати поточний (картковий) рахунок з встановленням кредитної лінії на наступних умовах: Тип Картки Visa Classic KREDITKA; Номер рахунку НОМЕР_4 в Українській гривні; Сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, здійснюється за ставкою 0,00 % річних; Банк встановлює Клієнту Кредитну лінію в сумі не більше 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. строком на рік (тобто 364 (365) календарних днів з моменту (дня) надання Кредиту) з можливістю його автоматичного продовження; Процентна ставка за користування Кредитною лінією встановлюється в розмірі - до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної Виписки 0,10 % річних, з 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної Виписки 30,00 % річних; Процентна ставка за користування Овердрафтом встановлюється в розмірі 48,00 % річних; Процентна ставка за користування простроченою заборгованістю (за Кредитом та Овердрафтом) встановлюється в розмірі 60,00 % річних; Розрахунок реальної процентної ставки здійснено на підставі прогнозу максимального завантаження кредитної лінії з 1-го числа місяця та припущення, що в кожному календарному місяці 30 днів. У випадку, якщо фактично Кредитна лінія використовуватиметься із відхиленням Від прогнозу або в календарному місяці не 30 днів, розмір реальної процентної ставки може змінюватись. Дата погашення щомісячного платежу - до 15-го числа місяця; Рахунок для проведення договірного списання 2288.

Згідно розділу 2 Договору, все інше, що не передбачено цим Договором, визначено в Попередній інформації про умови кредитування фізичних осіб з кредитною лінією на картковому рахунку, Умовах відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими рахунками. Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків та в Умовах встановлення кредитної лінії за поточними (картковими) рахунками (що є публічною пропозицією (офертою), та розміщені на сайті Банку www.unicredit.com.ua разом із цією Заявою (акцептом) складають Договір. Підписанням цього Договору Клієнт визнає та погоджується, що Банк є єдиною юридичною особою, з яким Клієнт вступив правовідносини за цим Договором, і яка надає йому послуги на умовах цього Договору. Клієнт усвідомлює, що будь-який інший банк, який є членом Групи УніКредит та використовує у своїй діяльності торговельну марку UniCreditBank не є стороною цього Договору та не надаватиме йому послуг, передбачених цим Договором.

Згідно розділу 3 Договору, підписанням цієї заяви Клієнт укладає з ПАТ «Укрсоцбанк» Договір банківського поточного (карткового) рахунку на умова викладених у цій заяві, Правилах надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнти фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк», Умовах відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків та Умовах встановлення кредитної лінії за поточним (картковими) рахунками та Попередній інформації про умови кредитування фізичних осіб за кредитною лінією на картковому рахунку, якими Клієнт ознайомився, з ними погоджується і зобов`язується виконувати. Цим підтверджую досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в Анкеті.

Сторони домовилися, що цей Договір є новою редакцією Договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0318/00006508 від 06 травня 2010 року, укладеного між сторонами, і подальше обслуговування Клієнта здійснюється на умовах цього Договору.

ОСОБА_1 своїм підписом у договорі від 27.03.2012 зазначила, що отримала примірник вказаного Договору банківського поточного (карткового) рахунку №0318/12288-ZP від 27.03.2012.

Крім того, 27.03.20212 ОСОБА_1 підписала Анкету Клієнта №08 про приєднання до Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк», а також Анкету опитувальник клієнта ПАТ «Укрсоцбанк» - фізичної особи.

Згідно виписки особового рахунку № НОМЕР_5 , ОСОБА_1 за період з 29.01.2019 по 11.03.2020 має заборгованість за казаним кредитним договором у сумі 28 629,64 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4 470,26 гривень, заборгованість за процентами та комісією 24 159,38 гривень.

14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №17211, яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором №0318/012288-ZP від 27.03.20123 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1НВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.219 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Строк платежу за Кредитним договором року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 по 11.03.2020. Сума заборгованості складає 28 629,64 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4 470,26 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15 797,73 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8 361,65 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто із Стягувача 650,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 29 279,64 грн.

27.08.2020 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни з заявою про примусове виконання виконавчого напису №17211 від 14.08.2020.

Під час здійснення примусового виконання спірного виконавчого напису, приватним виконавцем прийнято постанови від: 28.08.2020 про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, встановлення розміру мінімальних витрат ВП, 03.09.2020 та 19.01.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що 15.02.2023 між первісним стягувачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», а ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №0318/012288-ZP.

У відповідності до п. 2.1 Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.02.2023 «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.02.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»

Акт прийому-передачі був підписаний сторонами 15.02.2023, тобто з цієї дати право вимоги було відступленим новому кредиторові.

12.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та заявником ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено Договір №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором 0318/012288-ZP.

У відповідності до п. 2.1 Договору №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»

Акт прийому-передачі був підписаний сторонами 12.05.2023, тобто з цієї дати право вимоги було відступленим новому кредиторові.

01.11.2023 рішенням єдиного учасника №8 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» змінило назву на ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ».

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №804/536/18.

Статтею 78 ЦПК України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що належать до предмета доказування, Суд має відібрати лише ті докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, виключивши з процесу доказування докази, що не належать до справи, наявність яких ускладнює процес доказування, встановлення дійсних обставин справи, затягує розгляд справи.

Крім того, статтею 204 ЦК України визначено «Презумпцію правомірності правочину», а отже, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, оскільки, презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин та полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно, водночас, своїм

Підґрунтям - встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, а тому, згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину) вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії, при цьому, не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Відповідно до позиції Європейських принципів оцінки доказів, то часто в рішеннях Європейського суду з прав людини можна зустріти такий стандарт доказування, як баланс ймовірностей. У справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDE» від 23.08.2016. ЄСПЛ зазначає, що на відміну від кримінального процесу, де основним стандартом оцінки доказів є формулювання «поза розумним сумнівом», у цивільному процесі закон не вимагає цього високого стандарту. Суддя повинен вирішити справу з огляду на баланс ймовірностей. Суддя повинен вирішити, чи з огляду на надані докази, а також правдивість тверджень заявника, ймовірно, що вимога цього заявника є достовірною.

Аналізуючи вищенаведене, на підтвердження вищенаведених фактів - у формі додатку заявником залучені копії належних та допустимих доказів: Договорів відступлення права вимоги з додатками, які в повній мірі відповідають нормам чинного законодавства, при цьому, в судовому порядку недійсними не визнані, а так само, не суперечать нормам чинного законодавства України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, а тому реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87), водночас, тенденція недопущення надмірного формалізму при вирішенні судом питань, пов`язаних із реалізаціє особою свого права на доступ до правосуддя, прослідковується у правових висновках Верховного Суду, зокрема, у постанові від 26 грудня 2019у (справа №367/8573/17), від 18 грудня 2018 (справа №761/5894/17), від 09 липня 2019 (справа №826/6479/18).

Звертаючись до норм ст. 442 ЦПК України, законодавець чітко зазначив про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття однієї сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в них правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувана) - є беззаперечним.

Окрім наведеного, в Постанові Верховного Суду від 05.12.2018 (справа №643/4902/14-ц) наведена аналогічна позиція, з правовим висновком, зокрема, тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (ч.5 ст.15 Закону «Про виконавче провадження»).

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, водночас, такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 (справа №6-122цс13).

Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІ1 (Закон №3425-ХІІ).

Вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульовано у главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIII.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону №1404-VIII, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення ч.5 ст.442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Згідно із ст. 87 Закону №3425-ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до положень ст.88 Закону № 3425-ХІІ, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє належність стягувача й у разі зміни сторони правовідношення саме, новий учасник і буде стягувачем у новому виконавчому написі за зверненням нової сторони (нового учасника) правовідносин.

За вимогами статті 91 Закону № 3425-ХІІ, виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону № 1404-VІІІ.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх. не вирішує по суті питань права.

Статтею 90 Закону № 3425-ХІІ встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів. Тобто, виконавчий напис нотаріуса підлягає зверненню до примусового виконання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.10.2022 у справі №183/4196/21 зазначила, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

За вимогами ст.446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за правилами ч.ч.1,2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника- юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

На ньому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.10.2020 у справі № 263/14171/16.

Оскільки місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , то дана справа підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту п.28 ч.1 ст.353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Отже, матеріально-правовою підставою звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме за виконавчого напису приватного нотаріуса, стало укладення 15.02.2023 між первісним стягувачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, а в подальшому укладення 12.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та заявником - ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Договору №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до боржника лоба ОСОБА_3 за кредитним договором №0318/012288-ZP від 27.03.2012, укладеного останньою з ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №905/1976/16.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 19.02.2020 у справі №2-3897/10, провадження №61-45900св18).

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц, від 31.10.2018 у справі № 201/8548/16-ц та від 15.08.2018 у справі № 190/2119/14-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку підставою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття стягувача (кредитора) внаслідок його правонаступництва.

Тому, у зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття первісного кредитора з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Подані ОСОБА_1 заяви про витребування оригіналів долучених до заяви доказів, суд залишає без розгляду, з огляду на те, що заявницею не було обґрунтовано доцільності їх витребування та не надано доказів неможливості самостійного отримання вказаних доказів від ТОВ «ДЕБТ ФОРС», або відмови в їх наданні.

Судом встановлено, що станом на теперішній час, виконавче провадження №62905075 відкрите постановою від 28.08.2020 на підставі виконавчого напису нотаріуса №17211 від 14.08.2020, не закрите, а заборгованість за кредитним договором не погашена, наразі здійснюється примусове виконання вказаного виконавчого провадження.

ОСОБА_1 не надано доказів протилежного, а також доказів того, що станом на теперішній час наявне рішення суду, що набрало законної сили, та яким спірний виконавчий напис приватного нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що виконавче провадження з виконання спірного виконавчого напису є відкритим, матеріалами справи доведено відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором №0318/012288-ZP від 27.03.2012 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку не визнавався таким, що не підлягає виконанню, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплинули, суд приходить до висновку, що заява ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому провадженні ВП №2905075, відкритому 28.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною на підставі виконавчого напису №17211, вчиненого 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржниці ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №0318/012288-ZP від 27.03.2012 , укладеного останньою з ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», , місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд.201/203 літера 2-А , офіс 602.

Первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б.

Боржниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Треті особи:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд.6, офіс 16.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ЛІГАЛ», , місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд.3, оф.6.

Суддя: Н.С. Звєздова