Справа №705/4242/24
2/705/2091/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Остропольській О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Грохольської С.М.

неповнолітньої дитини ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Служба у справах дітей Уманської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання, в обґрунтування зазначивши наступне.

05 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_3 , у якому народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2011 року вказаний шлюб було розірвано.

Місце проживання дитини судом не визначалося.

З моменту розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом з ним у його житловому будинку в АДРЕСА_1 . Мати вихованням та доглядом дитини не займається.

За відомою інформацією від свідків, сусідів, ОСОБА_3 кілька разів змінювала місце проживання, продовжує бути зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , змінювала своїх цивільних чоловіків, є судимою за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт.

Питанням відвідування дитячого садочку, а потім школи дитиною, її вихованням займається лише він. Також тільки він піклується та забезпечує дочку.

Крім того, у відповідності до медичної документації ОСОБА_3 кілька разів проходила лікування з приводу загострення розсіяного склерозу, рецидивуюче-ремітуючий прогресивний перебіг 1 ст. важкості по Мадональду (2010), цереброспільна форма, спатичний тетрасиндром більше виражений в ногах, помірні координаційно-мозочкові розлади, EDSS 3,5-4б. За даними свідків, має також схильності до тяжких психічних агресивних розладів, що можуть виникати з вищевказаних хвороб. Йому також відомо про кілька госпіталізацій ОСОБА_3 до Уманської психіатричної лікарні впродовж останніх років, однак не відомий її діагноз.

З метою захисту інтересів своєї дитини, він звернувся до органу опіки Служби сім`ї та молоді Уманської міської ради з метою встановлення вказаним органом фактів, що мають значення для розгляду вказаної справи. В ході розгляду заяви орган опіки опитав неповнолітню ОСОБА_5 з приводу питання виховання чи не виховання її мамою, надання їй допомоги та інше. ОСОБА_5 ОСОБА_6 пояснила, що з 2019 року вона постійно проживає батьком, її мати з першого класу не допомагала та не цікавилася її уроками, не цікавилася її успіхами та досягненнями, більше приділяла увагу своєму життю, часто міняла співжителів, коли вона проживала з матір`ю, мати на неї постійно кричала, била, погрожувала здати її в дитбудинок. Коли їй було 7 чи 8 років, мати погрожувала викинути її з балкона, а вони проживали на сьомому поверсі. Мати намагалася настроїти її проти батька, його сестри та його матері, своєї сестри та своєї матері. З 2019 року у неї бувають постійні скачки агресії. Коли ОСОБА_5 підросла, мати стала менше готувала, купувала все магазинне, могла по декілька днів не мити посуд, не прибирати. Коли вона досягла десяти років, мати частіше почала вживати алкогольні напої, палити, залишати у квартирі порожні пляшки. Мати рідко відвідувала батьківські збори. Також вона пам`ятає, що мати постійно бере кредити, усі одежу купував їй батько. Саме батько водить її та забирає зі школи, цікавиться її життям, підтримує її у важливі для неї моменти, забезпечує її усім шкільним приладдям. Коли вона проживала з мамою, остання її підбивала прогулювати школу та гуртки, неодноразово залишала її вдома одну тощо.

Опитані органом опіки та піклування свідки сусіди з АДРЕСА_1 , де він проживає разом з дочкою, також підтвердили неналежну участь матері ОСОБА_5 у її житті та важливої участі батька дівчинки в утриманні, вихованні, навчанні дитини.

На сьогоднішній день, у зв`язку з введеною в Україні загальною мобілізацією, він, як один із батьків, що займається вихованням та утриманням неповнолітньої ОСОБА_5 , може підлягати загальній мобілізації, у зв`язку з чим будуть порушені права його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Відповідно до акту огляду житлових умов, що затверджений начальником Служби у справах дітей Уманської міської ради від 08 липня 2024 року, серед іншого також встановлено факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , 2009 року народження, лише ним та роз`яснено необхідність звернення з відповідним позовом до суду.

Відповідач ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків матері, не цікавиться життям дитини, її духовним та культурним розвитком, проявляє байдужість та черствість до власної дитини. Таке ганебне ставлення в подальшому може вплинути на її долю та сприйняття кругозору в оточуючому соціумі, що може мати негативні наслідки.

Однак, у зв`язку з тим, що серед причин невиконання відповідачем своїх материнських обов`язків є її неврологічна (фактично психічна) хвороба, орган опіки та піклування не в змозі, вирішити питання про надання висновку про можливість позбавлення материнських прав відповідача, як було йому роз`яснено, у зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Просить суд постановити рішення про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої ОСОБА_7 , 2009 року народження, ним її батьком ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_7 , 2009 року народження, разом з батьком ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позові, пояснив, що його довіритель фактично самостійно більше п`яти років виховує свою доньку від шлюбу з відповідачем. Мати дитини відповідач по справі, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та інтересами дівчинки, її здоров`ям, утриманням. Батько ОСОБА_1 забезпечує свою дитину усім необхідним, створює належні умови для її проживання, піклується про її духовний та моральний стан. Його колишня дружина, крім того, що не бере участі у житті їх доньки, хворіє, неодноразово проходила лікування у психіатричній лікарні, має психічні розлади з проявами агресії. Коли дитина проживала з нею, мати могла застосувати до ОСОБА_5 фізичну силу, підвищувала на неї голос, погрожувала, залишала дитину одну вдома на тривалий час, не займалася господарством, чим створювала несприятливі для дитини умови життя. В подальшому, дівчинка почала проживати зі своїм батьком, її життя почало налагоджуватися. Батько приділяє їй достатньо уваги, утримує та забезпечує її, створив їй належні умови для проживання, бере активну участь у житті дівчинки. Цікавиться її навчанням та позашкільними інтересами. Дівчинка постійно проживає з батьком, мати дитини проживає окремо та до дитини байдужа. Навіть, майже ніколи їй не телефонує, не приходить до дівчинки. У зв`язку з тим, що у країні введено військовий стан, а позивач є особою, яка підпадає під мобілізацію, у разі його мобілізації, його дитина залишиться одна, так як мати дитини повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та не має наміру цікавитися дитиною. Крім того, її спосіб життя та стан здоров`я, призведе до погіршення умов проживання дитини, негативно відобразиться на її здоров`ї, в тому числі і моральному. У зв`язку з цим, діючи в першу чергу в інтересах дитини, позивач і вимушений звернутися до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги та позицію свого представника. Зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_3 , і від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_8 . Шлюб з відповідачем було розірвано, дівчинка після розірвання їх шлюбу спочатку проживала разом з матір`ю, але потім останньою були створені неможливі для проживання дитини умови. Відповідач погрожувала дитині, постійно налаштовувала її проти усіх близьких родичів, зловживала алкоголем, має судимість, є психічно нестабільною, часто її поведінка була агресивною. У зв`язку з таким відношенням до дитини, дівчинку він забрав до себе і вони спільно проживають більше п`яти років. Дочка перебуває на повному його утриманні, він займається її вихованням, навчанням, цікавиться її життям. Мати дитини взагалі не бере ніякої участі у житті дочки. Діючи саме в інтересах дитини він і звернувся до суду з цим позовом, оскільки хвилюється, що може бути мобілізованим і тоді дівчинка залишиться сама, так як її мати не має ніякого інтересу до життя дитини, а також є особою з психічними розладами, часто її поведінка є агресивною, з приводу чого вона періодично лікується. Саме через стан здоров`я відповідача, орган опіки та піклування відмовив у порушенні клопотання для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. У зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду за захистом інтересів своєї дитини з вказаним позовом, який просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила, що дійсно є матір`ю ОСОБА_9 , батьком якої є позивач по справі. Після розірвання шлюбу дівчинка спочатку проживала з нею, але потім почала жити зі своїм батьком. Дитиною вона не цікавиться, оскільки після розлучення з позивачем проживає окремо та за станом свого здоров`я не може приділяти дівчинці достатньо уваги, вона іноді лікується, перебуває під наглядом у лікаря психіатра та не має достатніх фінансових можливостей для піклування за дочкою. Зазначила, що дійсно донька постійно проживає з батьком, знаходиться на його повному утриманні і вона особисто не надає ніякої допомоги на дитину та не бере участі у житті ОСОБА_5 . Загалом, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи служби у справах дітей Уманської міської ради Грохольська С.М. в судовому засіданні пояснила, що у зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_1 про підтвердження факту самостійного виховання дитини, було проведено обстеження місця проживання неповнолітньої ОСОБА_9 , та встановлено, що дійсно дівчинка проживає разом з батьком, який займається її утриманням та вихованням самостійно, мати дівчинки проживає окремо та, в тому числі, у зв`язку зі своєю хворобою у виді психічних розладів, взагалі дитиною не займається, проживає окремо. Батько створив для дівчинки усі належні умови для її виховання та проживання, забезпечив дівчинку усім необхідним, у сім`ї дійсно дружні, відкриті та доброзичливі стосунки. За вказаних обставин, може достовірно підтвердити, що факти, викладені у позові відповідають дійсності, тому, діючи перш за все в інтересах дитини, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Неповнолітня дитина ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що більше п`яти років проживає разом з батьком ОСОБА_1 , її мати ОСОБА_3 проживає окремо, не цікавиться її життям та її інтересами, не надає їй ніякої матеріальної допомоги, усім необхідним її забезпечує лише батько. Коли вона була меншою, її батьки розлучилися і вона залишилася проживати разом з мамою, але життя з нею було нестерпним, мама постійно на неї кричала, погрожувала їй, не слідкувала за тим чим вона харчується, неодноразово залишала її вдома одну. Разом з тим батько ОСОБА_1 постійно її підтримує, допомагає у всьому, тому спочатку вона, коли трохи подорослішала, тільки іноді приходила до батька, а потім стала проживати з ним постійно. Маму таке рішення влаштовувало, вона зараз проживає окремо та живе своїм життям. Не цікавиться, як вона навчається, чим харчується та взагалі її інтересами.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що тривалий час перебуває у дружніх стосунках з позивачем по справі. Крім того, станом на зараз проживає з ним по сусідству. Знає, що його донька ОСОБА_5 , яка більше п`яти років проживає зі своїм батьком, народилася у шлюбі позивача з відповідачем. Від позивача, а також від інших сусідів, знає, що відповідачка хворіє та періодично лікується. Раніше, коли сторони перебували у шлюбі, відповідачка кудись зникала і від чоловіка, і від своїх батьків. Також останні роки не пам`ятає, щоб бачила відповідача разом з дочкою.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що позивача знає майже з народження, оскільки проживає з ним по сусідству. Також знає його доньку ОСОБА_5 , яка проживає з позивачем більше п`яти років. Мати дитини з ними не проживає.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляли, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку. На адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких просять суд відмовити у позові, посилаючись на те, що сам позивач у своєму позові стверджує, що ніхто не заперечує проти того, що їх з відповідачем дитина проживає з ним. Тобто спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Позивач не звертався до державних органів чи до суду щодо невиконання батьківських прав відповідачем відносно спільної дитини. У позовній заяві наводить приклади пояснень доньки та свідків про проживання в минулому дитини з матір`ю, а також пояснень свідків/сусідів, що мати проживає не з донькою. Спір щодо участі батьків у вихованні дитини відсутній. Позивач не звертався до суду для позбавлення батьківських брав відповідача.

У справі відсутній висновок залученої третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , без якого заяви позивача є голослівними про неможливість позбавлення батьківських права, а суд не в змозі надати об`єктивну оцінку істотним обставинам справи, а тому будь-яке рішення суду з цієї підстави підлягає скасуванню.

В підтвердження психологічних розладів відповідача, позивач додає копії певних медичних документів про те, що відповідач є інвалідом, а також письмові пояснення сусідів, які стверджують про наявність психічних розладів у відповідача, проте відповідач не визнана недієздатною чи обмежено придатною. Тобто, на думку представника заінтересованої особи, все це спростовує неможливість відповідача брати участь у вихованні дитини та його самостійне виховання доньки. Відповідач має рівні з позивачем права і обов`язки відносно їхньої спільної дитини, тому встановлення факту самостійного виховання суперечить нормам законодавства і фактичним обставинам.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків та врахувавши позицію представника третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 , дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. Актовий запис про народження зроблено 13 жовтня 2009 року у Книзі реєстрації народжень за № 711.

У відповідності до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2011, яке набрало законної сили 13.09.2011, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано за ініціативою ОСОБА_3 .

Згідно довідки виданої головою квартального комітету № 5 виконавчого комітету Уманської міської ради 03.07.2024 за № 74, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживає його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

05.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Уманської міської ради із заявою, у якій просив провести акт огляду житлових умов неповнолітньої ОСОБА_5 та видати свій висновок про позбавлення ОСОБА_3 її материнських прав відносно її доньки ОСОБА_5 , встановивши факт самостійного виховання та утримання ним, ОСОБА_1 , його з ОСОБА_3 неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Також до матеріалів справи позивачем додано письмові пояснення сусідів позивача ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , написаних на ім`я начальника служби у справах дітей Уманської міської ради, які підтверджують, що позивач та відповідач перебували у шлюбних стосунках і мають дочку ОСОБА_5 , яка після розірвання шлюбу проживала разом з матір`ю, але останні більше ніж 5 років проживає з батьком, знаходиться на його утриманні та він сам її виховує. Коли дівчинка проживала з матір`ю вона постійно приїздила до батька, а потім взагалі переїхала до нього. Мати ОСОБА_5 життям дитини не цікавиться, не сплачує аліменти на дитину, і хворіє розсіяним склерозом та психічними розладами. Дитина перебуває на постійному утриманні та вихованні лише батька ОСОБА_1 .

Комісією служби у справах дітей Уманської міської ради було проведено обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , про що складено відповідний акт, затверджений 08.07.2024 начальником служби у справах дітей Уманської міської ради, яким встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . У будинку зроблено євроремонт, хороші санітарно-гігієнічні умови, які відповідають встановленим нормам, в помешканні чисто та затишно. У неповнолітньої доньки ОСОБА_5 окрема упорядкована кімната, умебльована сучасними меблями, є комп`ютер та інше приладдя для навчання. Дівчинка забезпечена одягом, взуттям, речами необхідного вжитку. В сім`ї створено всі належні умови для нормального розвитку дитини, відповідно до її віку, потреб та індивідуальних особливостей. У квартирі проживають лише донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та її батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батько один виховує свою неповнолітню доньку, так як мати ОСОБА_3 не займається вихованням та доглядом дитини взагалі. Зі слів дівчинки з`ясовано, що вона не хоче проживати з матір`ю, а бажає проживати тільки з батьком, так як він піклується про неї та забезпечує її всім необхідним. Мати, після розлучення з батьком, змінила місце проживання та залишила сім`ю.

Також відповідач ОСОБА_3 надала письмові пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей Уманської міської ради, про те, що вона в 2011 році розлучилася зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , і після розлучення їх донька залишилася проживати разом з батьком. Вона за своїм станом здоров`я не могла займатися вихованням доньки, утримувати та створювати належні умови проживання, а також донька сама захотіла проживати разом з батьком. По день написання заяви, 08.07.2024, вона проживає окремо від дитини, їй одній тяжко виховувати дитину, вона тягнеться до батька та хоче проживати з ним. Вона не заперечує, щоб вона проживала з батьком, який її утримує.

Згідно характеристики, виданої директором Уманської гімназії № 11 Уманської міської ради Черкаської області та класним керівником, учениця 9-А класу вказаної гімназії ОСОБА_4 навчається у школі з першого класу, має добрий загальний розвиток, вихована, дружелюбна, дисциплінована, загалом позитивно характеризується. Батько, ОСОБА_1 , бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, слідкує за поводженням дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну. Мати ОСОБА_3 , контакту зі школою не підтримує, у вихованні дитини участі не бере. Успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, на батьківські збори не з`являється.

Позивач звернувся до суду з цим позовом, оскільки встановлення факту проживання з ним його неповнолітньої дитини, йому необхідне для захисту саме дитини, оскільки мати неповнолітньої самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та участі у житті дитини, а у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, він може бути мобілізований, а дочка залишиться сама, так як її мати, відповідач по справі, проживає окремо, життям дитини не цікавиться, а намагаючись вирішити питання позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, виникли труднощі, у зв`язку із психічним станом відповідача, що він, як колишній чоловік позбавлений можливості вирішити на законодавчому рівні.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно п.4 додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» документами, що підтверджують право на відстрочку особи, особи, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду є зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Отже, на даний час нормами спеціального законодавства визначений порядок отримання особою права на відстрочку від мобілізації, згідно з яким зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини є документом, який підтверджує право особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому в інший спосіб встановлення такого факту законом не передбачено.

Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України , а регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 15 Сімейного Кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьк и зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу право, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідача, надає позивачу право ініціювати процедуру позбавлення батьківських прав, окрім того встановлення цього факту надає позивачу право на звільнення з військової служби.

В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

За таких обставин суд вважає, що позов в частині встановлення факту самостійного виховання позивачем неповнолітньої дитини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_5 , 2009 року народження. Їх сімейні стосунки не склалися, тому відповідач у 2011 році звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і такий шлюб було розірвано. У відповідності до пояснень сторін по справі та свідків було підтверджено, що дійсно протягом останніх більше ніж п`яти років дочка виховується саме батьком, позивачем по справі, що було підтверджено також і представниками служби у справах дітей при розгляді в досудовому порядку питання доцільності встановлення факту самостійного виховання позивачем доньки та визнання місця її проживання, а також відповідач у судовому засіданні підтвердила цей факт, тому суд вважає доведеним факт самостійного виховання неповнолітньої ОСОБА_5 , 2009 року народження, її батьком ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Із поданих позивачем та досліджених судом доказів не вбачається порушення відповідачем будь-яких прав, свобод чи інтересів неповнолітньої дитини чи позивача.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом для підтвердження факту проживання неповнолітньої доньки разом із ним, проти чого фактично не заперечує ні відповідач у справі, ні сама неповнолітня дитина, якій уже виповнилося повних п`ятнадцять років.

Тобто позивачем не надано доказів наявності між батьками дитини спору щодо визначення місця проживання їх дитини, навпаки, він надав докази проживання дочки разом з ним більше ніж п`ять років. При чому, сама дівчинка бажає проживати разом з батьком, її мати відповідач по справі, не заперечує проти такого рішення своєї доньки, про це вона зазначила, як у судовому засіданні, так і спеціалістам служби у справах дітей Уманської міської ради. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не оспорює та не чинить перешкоди позивачу у визначенні місця проживання їх дочки, не заперечує проти свідомого рішення своєї дитини проживати разом з батьком, який виконує свої батьківськи обов`язки належним чином, створивши для своєї дитини усі умови для її виховання, навчання та розвитку, цікавиться її життям та її інтересами тощо.

На думку суду, матеріали справи не містять підтвердження наявності порушеного, оспорюваного чи невизнаного права позивача чи неповнолітньої дитини сторін щодо місця її проживання, оскільки із позовної заяви вказане не вбачається. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , 2009 року народження, разом з батьком позивачем ОСОБА_1 слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору, але позивач на стягненні судових витрат не наполягав.

Керуючись ст. ст. 160, 161 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт самостійного виховання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 11.10.2024.

Суддя: Р. В. Піньковський