Справа № 444/3526/24
Провадження № 2/444/1251/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до судуд із позовом до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя. Просить суд

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 таОСОБА_2 автомобіль чорного кольору марки "FORD" модель "TRANSIT CUSTOM", (вантажний - спеціалізований фургон), номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 з підстав зазначених у позові.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить такі задоволити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог не заперечили, просять такі задоволити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 15.11.1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_5 ) було укладено шлюб, що видно з копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 . (а.с. 6).

Автомобіль (мікроавтобус) чорного кольору марки FORD TRANSIT CUSTOM н.з. НОМЕР_2 був придбаний сторонами за спільні наші кошти. Зареєстрований такий автомобіль був 17.11.2020 року, однак в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, власником такого записана ОСОБА_2 (відповідач), що видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7-8).

Як зазначив позивач та не заперечив відповідач в судовому засіданні, вони займаються сільським господарством та вказаний транспортний засіб для них є важливим для вчасної доставки овочів та фруктів до м. Львова, сіл, селищ Львівської області. Вказаним транспортним засобом користується виключно позивач оскільки дружина- відповідач у справі, немає водійського посвідчення. Такий автомобіль є єдиним джерелом їхнього доходу.

Як встановлено судом, вказаний автомобіль є спільної сумісною власністю сторін, оскільки придбаний та зареєстрований на відповідача за час перебування сторін у шлюбі.

Однак, автомобіль (мікроавтобус) чорного кольору марки FORD TRANSIT CUSTOM, номерний знак НОМЕР_2 був конфіскований в дохід держави, що видно з копії вироку Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року у справі № 444/77/24 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, що видно з його копії в матеріалах справи (а.с. 19-21).

Згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута "за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

У зв"язку із вищенаведеним, автомобіль (мікроавтобус) чорного кольору марки FORD TRANSIT CUSTOM, номерний знак НОМЕР_2 , який придбаний сторонами за час перебування ними у шлюбі судом визнається спільним майном подружжя.

У відповідності до закріпленого в ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, керуючись наведеним вище принципом диспозитивності вирішує даний спір лише в частині заявлених вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом.

За правилами ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу країни, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Такі ж положення закріплено і в ст. 70 Сімейного кодексу України, оскільки у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно роз`яснень, викладених в п.30 зазначеної постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.06.2016 року у справі №6-1752цс15.

Обов`язок довести, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №654/5243/14-ц.

Оскільки, презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, а саме автомобіля (мікроавтобуса) чорного кольору марки FORD TRANSIT CUSTOM, номерний знак НОМЕР_2 відповідачем за позовом не спростовано, матеріали справи не містять жодних доказів того, що спірне майно придбане за особисті кошти одного з них, а тому суд приходить до висновку, що таке майно, як придбане під час перебування у зареєстрованому шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності сторін та, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 таОСОБА_2 автомобіль чорного кольору марки "FORD" модель "TRANSIT CUSTOM", (вантажний - спеціалізований фургон), номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13 грудня 2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.