УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

У ст. 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 5ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

06.05.2024року ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона сумлінно виконує обов`язки матері від народження дитини у тому числі щодо його матеріального утримання і по можливості надає грошові кошти на утримання сина. Також, додатково витрачає гроші на оплату необхідних дитині гаджетів та надає по необхідності кошти на власні потреби. В зв`язку з невеликим розміром заробітку та наявністю рядом хвором, боржник вказала, що приймає участь у вихованні та придбанні необхідного для сина у межах своєї заробітної плати.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У п.1ч.2,ч.3ст.19ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку , наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У ч. 2ст. 51 Конституції України, ч. 1ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на одержання аліментів на дитину має право той з батьків, з ким проживає дитина, від того з батьків, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження зазначено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Із системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що для застосування наказного провадження необхідно, щоб вимоги заявника були безспірними і документально підтверджені, тобто такі, що випливають із повністю визначених та неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Враховуючи, що із документів доданих заявником і боржником, встановлені обставини про те, що боржник заперечує право вимоги заявника про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 як мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, слід дійти висновку, у даному випадку заявлені ОСОБА_1 вимоги не є безспірними та беззаперечними, а наведені нею обставини можуть бути з`ясовані лише в ході розгляду справи в порядку позовного провадження.

За змістом п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Виходячи з наведеного, у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5,160,161,165,167,259,260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня складення ухвали до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: