КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/13995/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України»

на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Українця В. В.

від 28 травня 2024 року

у цивільній справі № 760/11801/24 Солом`янського районного суду міста Києва

за заявою Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України»

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року відмовлено Державній установі «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Апелянт вказував, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що реєстрація боржника за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується ксерокопією паспорта, який був долучений до заява про стягнення заборгованості.

Вказував, що з метою уточнення місця реєстрації ОСОБА_1 заявником направлено запит до Солом`янської РДА в м. Києві. За наслідками розгляду такого запиту Солом`янською РДА м. Києва надано витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва (лист від 14 червня 2024 року №108-7359) відповідно до якого, станом на 14 червня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрована у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 12 січня 1993 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 28 травня 2024 р. в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку до електронного кабінету та на електрону пошту Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» та її представника Роменської Є. П., а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачкою ОСОБА_1 .

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Встановлено, що Державна установа «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, оскільки вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у видачі судового наказу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання (перебування) ОСОБА_1 не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стягувач у заяві зазначив останнє йому відоме місце проживання боржника, що ним вказано за копію паспорта, відповідно до якого боржник був прописаний (зареєстрований) за адресою АДРЕСА_1 , з 12 грудня 1993 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України уразі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

З наданої на запит суду інформації щодо реєстрації місця проживання особи № 112756252 від 21 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» не знайдена.

Згідно з відповіддю № 606888 від 24 травня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 в реєстрі не знайдена.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмови у видачі наказу, адже приписи п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є спеціальною нормою, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням ст. 162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи). Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи - боржника.

Додані до заяви про видачу судового наказу, а також до апеляційної скарги документи, зокрема копія паспорта боржника ОСОБА_1 , із відміткою про «прописку» 1993 року, а також лист Солом`янською РДА м. Києва від 14 червня 2024 року №108-7359, до якого додано витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідно до якого, станом на 14 червня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрована у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 12 січня 1993 року, не є спростовують відомостей отриманих судом у встановленому законом порядку. Зокрема, копія паспорту не є підтверджуванням поточного місця проживання (реєстрації) фізичної особи, а доданий витяг не дозволяє ідентифікувати вказану в ньому особу ОСОБА_1 як боржника, у зв`язку із відсутністю дати народження, крім того, не містить номеру кімнати у якій зареєстрована відповідна особа.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко