Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1136/24
Провадження № 2/542/364/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку загального позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , про скасування рішень селищної ради в частині,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2024 року представник позивача, адвокат Хлистун Ірина Миколаївна, вернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: ОСОБА_2 , в якій просила:

- скасувати рішення другої сесії селищної ради шостого скликання Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 16 грудня 2010 року у частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель запасу селищної ради житлової забудови в землі житлової забудови для будівництва індивідуальних гаражів площею 35 кв.м. по АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення сімнадцятої сесії селищної ради шостого скликання Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 25 квітня 2012 року у частинах затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови селища в землі для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_1 , площею 35 кв. м, передання у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва на території АДРЕСА_1 площею 35 кв. м.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 36).

Своєю ухвалою від 16 серпня 2024 року суд продовжив строк підготовчого провадження у справі до 90 днів (а.с. 66).

16 вересня 2024 року суд ухвалою залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с. 77-78).

19 жовтня 2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив дану справу до судового розгляду по суті (а.с. 62-63).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями на підставі свідоцтва про спадщину від 25.03.2019 року, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Також вона є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж самою адресою.

Поряд з цим, їй стало відомо, що відповідно до рішення Новосанжарської селищної ради (другої сесії селищної ради шостого скликання) від 16 грудня 2010 року гр. ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель запасу селищної ради житлової забудови в землі житлової забудови для будівництва індивідуальних гаражів площею 35 кв. м. по АДРЕСА_1 . А рішенням Новосанжарської селищної ради (сімнадцятої сесії селищної ради шостого скликання) від 25 квітня 2012 року гр. ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови селища в землі для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_1 , площею 35 кв. м.

На заяву позивачки про упорядкування адрес її нерухомого майна та нерухомого майна ОСОБА_2 , Новосанжарська селищна рада відмовила, посилаючись на те, що зміна адреси об`єкту нерухомого майна (гаража) гр. ОСОБА_2 можлива лише за заявою останнього.

Відповідне дублювання адрес нерухомого майна позбавляє позивачку вільно та безперешкодно здійснювати своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Вказані рішення Новосанжарської селищної ради від 16 грудня 2010 року та від 25 квітня 2012 року щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки в частині визначеної адреси такої земельної ділянки є незаконними, оскільки ними було надано право на земельну ділянку з адресою, за якою вже існувало право власності позивачки на іншу земельну ділянку, на якій знаходиться її житловий будинок.

Ухвалою Новосанжарського районного суду від 17 червня 2024 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі встановлювався відповідачу Новосанжарській селищній раді Полтавського району Полтавської області п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для надання до суду відзиву на позов.

Отримавши копію ухвали 20 червня 2024 року, Новосанжарська селищна рада правом подати відзив на позов не скористалась.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року до участі у справі відповідно до клопотання представника позивача залучений в якості співвідповідача ОСОБА_2 , якому роз`яснено право подати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідна ухвала суду разом із копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою направлялись ОСОБА_2 на зареєстровану адресу його проживання АДРЕСА_3 , однак повернулись до суду разом із судовою повісткою із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 85-126).

З огляду на положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала вважається такою, що вручена.

Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходило.

У судове засідання, призначене на 05 грудня 2024 року, позивач та її представник не з`явились, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином (а.с.150,151).

У судовому засіданні, що проводилось 13 листопада 2024 року, позовні вимоги позивач та її представник підтримали, просили їх задовольнити в підстав, викладених у позові.

05 грудня 2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання без участі позивача та її представника (а.с. 157).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 154-156).

Судова повістка на судове засідання, призначене на 05 грудня 2024 року, направлялась ОСОБА_2 на зареєстровану адресу його проживання АДРЕСА_3 , повернулась до суду із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 154-156).

З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається такою, що вручена.

Представник відповідача - Новосанжарської селищної ради = - в судове засідання 05 грудня 2024 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання (а.с. 152).

05 грудня 2024 року від Новосанжарської селищної ради Полтавського району надійшла заява про розгляд справи без участі її представника (а.с. 158), в якій зазначено, що Новосанжарська селищна рада проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У судовому засіданні, що проводилось 13 листопада 2024 року, представник Новосанжарської селищної ради проти задоволення позову також не заперечувала.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на подані до суду заяви, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 048986 від 08 липня 1997 року гр. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1386 кв. м., АДРЕСА_4 , для обслуговування будинку на підставі рішення виконкому Новосанжарської селищної ради від 17 червня 1997 року (а.с. 15).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 червня 2019 року у справі № 542/570/19 встановлений факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 048986 від 08.07.1997, що підтверджує право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :30:001:0487, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16-17).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-19, земельна ділянка з кадастровим номером :30:001:0487 за місцем розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,1386 га , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Новосанжарської селищної ради від 17.06.1997 (а.с.18).

Аналогічна інформація міститься у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178057012, в якому зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :30:001:0487 за місцем розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,1386 га , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі рішення суду № 542/570/19 від 18.06.2019, державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ 048986 від 08.07.1997 (а.с. 21).

Також, на підставі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом серії ННО № 540081 від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Згідно з паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області від 11 серпня 1998 року, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 20 червня 2006 року (а.с. 24).

Поряд з цим, відповідно до рішення Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області (друга сесія селищної ради шостого скликання) від 16 грудня 2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 », надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель запасу селищної ради житлової забудови в землі житлової забудови для будівництва індивідуальних гаражів площею 35 кв. м. по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно з рішенням Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області від 25 квітня 2012 року «Про затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки для гаражного будівництва» затверджено проект землеустрою та передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 360738461 по адресі АДРЕСА_2 , зареєстровані земельна ділянка з кадастровим номером :30:001:0487, що належить ОСОБА_1 , житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м., що належить ОСОБА_1 , а також земельна ділянка з кадастровим номером :30:001:0298, площею 0,0035 га, для будівництва індивідуальних гаражів, що належить ОСОБА_2 (а.с. 146-147).

Отже, сформована земельна ділянка ОСОБА_2 має тотожну адресу із земельною ділянкою позивачки та адресою її житлового будинку, що розташований на ній.

На звернення ОСОБА_1 від 03.01.2024 про подвоєння адреси, Новосанжарська селищна рада своїм листом від 24.01.2024 повідомила, що для зміни адреси земельної ділянки ОСОБА_2 необхідно йому особисто звернутись до Новосанжарської селищної ради із заявою про внесення змін в рішення сесії Новосанжарської селищної ради (а.с. 14).

На заяву ОСОБА_1 від 04.04.2024 щодо визнання документів помилковими та упорядкування адреси земельної ділянки ОСОБА_2 , Новосанжарська селищна рада листом від 25.04.2024 № 1090/04-11 відмовила у зміні адреси об`єкту нерухомого майна (гаража) громадянина ОСОБА_2 з причини подання заяви особою, яка не є власником об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси (а.с. 25-26).

З огляду на наявне дублювання адрес, що впливає на правомочності позивачки як власниці, яке неможливо усунути за відсутності добровільної заяви про це відповідача, враховуючи те, що досудовий порядок зміни адреси об`єкту нерухомого майна у даному випадку не застосовується, оскільки на земельній ділянці ОСОБА_2 жодних об`єктів нерухомого майна не зареєстровано, позивачка звернулась до суду із відповідним позовом про скасування рішень Новосанжарської селищної ради в частині визначення адреси земельної ділянки - АДРЕСА_2 .

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З урахуванням пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 22 Земельного Кодексу України (в редакції від 22.06.1993), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до статті 23 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Висновки щодо правозастосування

Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку з кадастровим номером :30:001:0487, за адресою: АДРЕСА_2 , та житловий будинок загальною площею 73,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд з цим цю ж саму адресу присвоєно земельній ділянці з кадастровим номером :30:001:0298, площею 0,0035 га, для будівництва індивідуальних гаражів, що належать ОСОБА_2 .

Отже, судом встановлена наявність дублювання адрес об`єктів нерухомого майна, які розташовані окремо один від одного, є різними земельними ділянками, що належать різним власникам та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під різними реєстраційними номерами, проте знаходяться за однією адресою: по АДРЕСА_2 . На земельній ділянці, що належить позивачці, знаходить також житловий будинок, що має адресу: АДРЕСА_2 , який є власністю ОСОБА_1 , в якому вона зареєстрована.

З досліджених матеріалів судом встановлено, що право власності на земельну ділянку за спірною адресою ОСОБА_1 набула на підставі рішення виконкому Новосанжарської селищної ради народних депутатів від 17 червня 1997 року після отримання державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 048986 від 08 липня 1997 року.

В той ще час, як право власності ОСОБА_2 на іншу земельну ділянку, яка має ідентичну адресу, виникло на підставі рішень Новосанжарської селищної ради від 16 грудня 2010 року та від 25 квітня 2012 року щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки.

Отже, відповідач ОСОБА_2 отримав у власність земельну ділянку з аналогічною адресою, після того, як на свою земельну ділянку отримала право власності ОСОБА_1 .

Згідно з підпунктом 10 пункту «б» статті 30 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 1-1 статті 37 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження, як прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Адреса не присвоюється: 1) тимчасовим спорудам; 2) будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною; 3) іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна (далі - Порядок присвоєння адрес).

Порядок присвоєння адрес, визначений цим Законом, не поширюється на земельні ділянки.

Відповідно до пункту 50 «Упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна» Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 07 липня 2021 року № 690, упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється: у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком.

Поряд з цим, змінити та упорядкувати адреси об`єктів нерухомого майна у даному випадку неможливо, оскільки Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, не підлягає у даному випадку до застосування через те, що на земельній ділянці ОСОБА_2 відсутній об`єкт нерухомості (гараж), якому така адреса, як будівлі, має бути присвоєна. Більше того, сам відповідач із заявою про зміну адреси земельної ділянки, наданої йому у власність земельної ділянки, не звертався.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що орган місцевого самоврядування - Новосанжарська селищна рада - під час винесення рішення від 16 грудня 2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 », та рішення від 25 квітня 2012 року «Про затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки для гаражного будівництва» допустив дублювання адрес, чим порушив право позивачки вільно володіти, користуватись та розпоряджатись її майном земельною ділянкою з кадастровим номером :30:001:0487, за адресою: АДРЕСА_2 , що надана у власність 17 червня 1997 року, та житловим будинком, побудованим в подальшому на ній, в якому позивачка і зареєстрована.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 зазначила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Саме тому, виходячи з мети позову, заявленого позивачкою, і його обґрунтування, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав сторін буде скасування рішень Новосанжарської селищної ради від 16 грудня 2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 », та рішення від 25 квітня 2012 року «Про затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки для гаражного будівництва» лише в частині зазначеної адреси відповідної земельної ділянки, яка надана у власність ОСОБА_2 .

Таке рішення суду у відповідній справі не порушує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :30:001:0298, площею 0,0035 га, для будівництва індивідуальних гаражів, але є підставою для упорядкування адреси органом місцевого самоврядування.

Отже, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись частиною 6 статті 259, статтями 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , про скасування рішень селищної ради в частині задовольнити.

Скасувати рішення Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області (друга сесія селищної ради шостого скликання) від 16 грудня 2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 » - в частині визначеної адреси АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області від 25 квітня 2012 року «Про затвердження проекту відведення та передачу у власність земельної ділянки для гаражного будівництва» щодо затвердження проекту землеустрою та передання у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва в частині визначеної адреси АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Хлистун Ірина Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2278 від 24 липня 2018 року;

відповідач: Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області, , вул. Центральна, 23, селище Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складений 16 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва