Справа № 464/4105/24
пр.№ 2/464/1366/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.,

за участі секретаря судового засідання Севери Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 липня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1249.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 липня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис №1249. В цьому шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього часу інтереси та погляди подружжя істотно відрізнялись, між ними зникло взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені біля двох років, весь цей час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальне спільне життя є неможливим.

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

26 липня 2024 року від відповідача на адресу суду засобом поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечив щодо задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, а обставини викладені в позові не відповідають дійсності. Посилається на те, що конфлікти, що виникали між подружжям, несли тимчасовий характер. Зокрема, після сварки, що виникла 11 лютого 2022 року, відповідач пішов з дому до своїх батьків, проте сприйняв це як тимчасове явище, що мало завершитись примиренням. Після цього, позивачка з дочкою були евакуйовані до Республіки Польща у зв`язку із збройною агресією росії проти України, а відповідача було мобілізовано до лав Збройних сил України. Таким чином, відповідач вважає, що фактичні шлюбні відносини не відновлені з об`єктивних причин, а саме у зв`язку із його перебуванням на службі у Збройних силах України, що унеможливлює спільне проживання подружжя.

05 серпня 2024 року на адресу суду від представника позивачки ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив, у якій він заперечив щодо обставин викладених у відзиві та зазначив, що даний шлюб суперечить інтересам позивачки, оскільки така ствердно впевнена у своєму бажанні розірвати шлюб із відповідачем. Зазначає, що конфлікти між сторонами мають постійний характер та почались задовго до повномаштабного вторгнення. Більше того, посилання відповідача на проходження військової служби у Збройних силах України, як на підставу, що унеможливлює спільне проживання однією сім`єю є неправдивим та необгрунтованим, оскільки позивачці відомо, що відповідач проходить військову службу у частині, яка знаходиться у м.Львові, а також він досі проживає у м.Львові, окремо від позивачки. Посилається на те, що бажання позивачки щодо розірвання шлюбу є виваженим та неупередженим.

В судовому засіданні 27 серпня 2024 року представник відповідача заявила клопотання про надання сторонам строку для примирення з метою збереження сім`ї, просила таке задоволити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні заперечили щодо клопотання представника відповідача та просили відмовити у задоволенні такого.

Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року клопотання представника відповідача задоволено частково та надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці.

11 листопада 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку із закінченням строку для примирення сторін та призначено судове засідання.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте 17 грудня 2024 року на адресу суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та судові витрати просять покласти на відповідача. Крім того, в такій заяві представник позивачки просив змінити прізвище позивачки на дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 ".

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте належним чином повідомлявся про дату час та місце такого.

У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 17 липня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1249. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, вони не проживають разом та не підтримують подружніх відносин.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а сторони у встановленні судом строки не примирись, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч.1 ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із квитанції №D72K-F164-93YE АТ «ПУМБ», позивачкою ОСОБА_1 при поданні позову до суду сплачено судовий збір відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1211,20 грн.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач позов не визнав та в судове засідання не з`явився, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 24, 105, 109, 113 СК України та 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 липня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1249.

Змінити прізвище позивачки ОСОБА_1 на дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 ".

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Мичка Б.Р.