Справа № 368/1738/24
Рішення

Іменем України

"16" грудня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, третя особа, - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна, суд, -

В С Т А Н О В И В :

04.11.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, третя особа, - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна, в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. В порядку підготовки справи до розгляду, - витребувати від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Руденко Андрія Володимировича, спадкову справу №48/2020, - після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Зняти арешт з 1/2 частини Житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції АА № 898736 від 27.02.2009, реєстраційний номер обтяження 8894655 від 20.07,2009 року та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовувала наступними обставинами та нормами права:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 57 років помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі - Спадкодавець) після смерті якого відкрилась спадщина.

За життя спадкоємцю належало наступне майно:

1/2 частики житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - 1/2 частини Житлового будинку).

Після смерті Спадкодавця, Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Руденко Андрієм Володимировичем (далі - приватний нотаріус), 02.11.2020 року, - було заведено спадкову справу за 66680203, № у нотаріуса 48/2020.

Спадкоємцями майна Спадкодавця є Позивач- ОСОБА_1 .

Листом від 23.09.2024 року № 251/02-14 приватний нотаріус повідомив Позивача про те, що в рамках спадкової справи № 48/2020, при підготовці документів до видачі свідоцтв про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.07.2009 (11:19:14) Київською обласною філією держаного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано за № 8894655 арешт нерухомого майна, - (1/2 частини житлового будинку за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 898736 від 27.02.2009, винесеної Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області.

Діючим законодавством України, а саме «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, - п. 4.17, підрозділу 4, глави 10, розділу II, встановлено, що видача свідоцтв про право на спадщину затримується нотаріусом до зняття арешту з спадкового майна спадкодавця.

Саме тому, для оформлення спадкових прав померлого чоловіка позивачки, - ОСОБА_2 , позивачці необхідно вирішити в Відділі державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області чи то з його правонаступниками, питання зняття арешту з спадкового майна спадкодавця.

Отримавши лист від нотаріуса, Позивач звернулася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту зі спадкового майна.

Листом від 27.09.2024 року № 91984 ДВС надав Позивачу наступну відповідь:

- «На Вашу заяву від 25.09.2024 Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомляє наступне:

- В Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 27.09.2024 року відомості про накладення арешту на майно громадянина ОСОБА_2 відсутні, так як відповідно до ч. 1, 2 розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 р. № 1829/5, - виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки після чого знищуються. Надати інформацію про накладання арешту не маємо можливості в зв`язку зі знищенням архівних справ.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: ОСОБА_2 , - виявлено тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8894655, зареєстровано 20.07.2009 11:19:14 за № 8894655, реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А, об`єкт обтяження: будинок, 1/2 частина будинку, адреса: АДРЕСА_1 , підстава: обтяження постанова про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, АА № 898736, 27.02.2009 Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького РУЮ.

Для вирішення питання про звільнення майна з під арешту пропонуємо звернутися до суду".

В свою чергу, позивачка вважає, що спадкові права Позивача повинні бути захищені судом, шляхом зняття арешту зі спадкового майна, - для можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Так, правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). В силу перелічених правових норм, Позивач є сдадкоемцем за законом першої черги, яка скористалася своїм правом прийняття та оформлення спадщини, то відкрилася після смерті її батька.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини.

Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння: та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Подання позову про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає Позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав.

Згідно з п.п.1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок №296/5), - нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, - видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу І Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження (постанова Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №570/6046/14-ц).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва) приватним нотаріусом не виносилась.

Листом від 16.08.2021 приватним нотаріусом надано письмову відповідь спадкоємцеві про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом наразі неможливо, оскільки на спадкове майно ДВС накладено арешт, та роз`яснено про право звернутись до суду для вирішення цього питання.

Отже, виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає Позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті свого батька та стало підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах,- 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи. кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом.

Як було заначено у листі ДВС, в Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 27,09.2024 року, - відомості про накладення арешту на майно громадянина ОСОБА_2 , - відсутні, так як відповідно до ч. 1, 2 розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 р. № 1829/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки після чого знищуються.

Надати інформацію про накладання арешту - ДВС не має можливості в зв`язку зі знищенням архівних справ.

З правового висновку, який викладено в постанові Касаційного цивільного суду Верхового суду від 28 серпня 2024 року по справі 947/36027/21, - вбачається, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умов відсутності відкритих виконавчих пповаттжень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, е невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, накладений арешт на 1/2 частини Житлового будинку порушує права Позивача, як спадкоємця померлого Спадкодавця на можливість отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Тому, наявність арешту на 1/2 частини Житлового будинку суттєво обмежує права Позивача, як спадкоємця на оформлення спадщини та розпорядження майном.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у ст. 41 Конституції України, яка наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законам і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, - тому наразі існує необхідність захисту прав Позивача, шляхом скасування арешту, що накладений на 1/2 частини Житлового будинку в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження№ 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржника або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Разом із цим, згідно відповіді ДВС, не встановлено Стягувача у виконавчому провадженні, тому належним відповідачем у справі вважаю саме Кагарлицьку міську раду, - на території якої знаходиться спадкове майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір).

Таким чином Позивачем сплачено судовий збір з урахуванням понижуючого коефіцієнту згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір".

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. З ст. 175 ЩІК України, повідомляє наступне;

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ;

- п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовне заяви, Позивачем не здійснювалися;

- п.8 - усі докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки", оригінали завірених копії знаходяться у Позивача, інші нотаріуса та ДВС.

- п. 9 - Позивачем сплачено судовий збір у відповідному розмірі.

Тому на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.81, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 21 27, 43, 58, 60, 62, 164, 175, 184, ЦПК України, - позивачка просить суд винести рішення, на підставі якої задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

04.11.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1738/24, провадження № 2/368/841/24.

05.12.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 16.12.2024 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 16.12.2024 року, позивачка ОСОБА_1 , та її представник, - адвокат Матюшенков Д.В., - не з`явилися, хоча повідомлялася судом належним чином рпо день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача, - адвоката Матюшенкова Д.В., в якій він просить суд слухати справу без участі сторони позивача (позивача, представника позивача), позовні вимоги, - підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 16.12.20224 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - не з`явився, хоча, - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати сраву без його участі, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти їх задоволення.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 16.12.2024 року, представник третьої особи, - Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча, - повідомлявсясудом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Визнання позову відповідачем, - Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області, - в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

- Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

- Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як вбачається з позовної заяви, - предметом позову в даному цивільному провадженні є зняття арешту з нерухомого майна (домоволодіння), яке розміщене в м. Кагарлик Обухівського району Київської області.

Відповідно, - враховуючи предмет позову, - зняття арешту з нерухомого майна, місцерозташування цього нерухомого майна (територіально), та положення ст. 30 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдиткції, так як в даному випадку має місце правило виключної підсудності, - підсудність за місцем розташування нерухомого майна.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка місто Нововолинськ Волинської області, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 19 жовтня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

- відповідачем по даній справі є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, (09201, Київська область, Обухіський район, м. Кагарлик, пл. Незалежності, будинок 1, ).

Дана юридична особа є відповідачем по даній справі, так як у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження№ 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржника або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

- третьою особою по аній справі є юридична особа, - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (08701, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 5, ЄРПОУ 34911011).

Вищевказана юридична особа є третьою особою в даному цивільному провадженні, так як в разі задоволення позову, - дана особа має здійснити процесуальні дії, тобто, - дане рішення напряму впливає на законні права та інтереси третьої особи.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 57 років помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі - Спадкодавець) після смерті якого відкрилась спадщина.

За життя спадкоємцю належало наступне майно:

- 1/2 частики житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - 1/2 частини Житлового будинку).

Після смерті Спадкодавця, Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Руденко Андрієм Володимировичем (далі - приватний нотаріус), 02.11.2020 року, - було заведено спадкову справу за 66680203, № у нотаріуса 48/2020.

Спадкоємцями майна Спадкодавця є Позивач- ОСОБА_1 .

Листом від 23.09.2024 року № 251/02-14 приватний нотаріус повідомив Позивача про те, що в рамках спадкової справи № 48/2020, при підготовці документів до видачі свідоцтв про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.07.2009 (11:19:14) Київською обласною філією держаного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано за № 8894655 арешт нерухомого майна, - (1/2 частини житлового будинку за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 898736 від 27.02.2009, винесеної Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області.

Діючим законодавством України, а саме «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, - п. 4.17, підрозділу 4, глави 10, розділу II, встановлено, що видача свідоцтв про право на спадщину затримується нотаріусом до зняття арешту з спадкового майна спадкодавця.

Саме тому, - для оформлення спадкових прав померлого чоловіка позивачки, - ОСОБА_2 , позивачці необхідно вирішити в Відділі державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області чи то з його правонаступниками, питання зняття арешту з спадкового майна спадкодавця.

Отримавши лист від нотаріуса, Позивач звернулася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту зі спадкового майна.

Листом від 27.09.2024 року № 91984 ДВС надав Позивачу наступну відповідь:

- «На Вашу заяву від 25.09.2024 Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомляє наступне:

- В Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 27.09.2024 року відомості про накладення арешту на майно громадянина ОСОБА_2 відсутні, так як відповідно до ч. 1, 2 розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 р. № 1829/5, - виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки після чого знищуються. Надати інформацію про накладання арешту не маємо можливості в зв`язку зі знищенням архівних справ.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: ОСОБА_2 , - виявлено тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8894655, зареєстровано 20.07.2009 11:19:14 за № 8894655, реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 літ. А, об`єкт обтяження: будинок, 1/2 частина будинку, адреса: АДРЕСА_1 , підстава: обтяження постанова про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, АА № 898736, 27.02.2009 Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького РУЮ.

Для вирішення питання про звільнення майна з під арешту пропонуємо звернутися до суду".

В свою чергу, позивачка вважає, що спадкові права Позивача повинні бути захищені судом, шляхом зняття арешту зі спадкового майна, - для можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Так, правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). В силу перелічених правових норм, Позивач є сдадкоемцем за законом першої черги, яка скористалася своїм правом прийняття та оформлення спадщини, то відкрилася після смерті її батька.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини.

Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння: та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Подання позову про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає Позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав.

Згідно з п.п.1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок №296/5), - нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, - видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу І Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження (постанова Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №570/6046/14-ц).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва) приватним нотаріусом не виносилась.

Листом від 16.08.2021 приватним нотаріусом надано письмову відповідь спадкоємцеві про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом наразі неможливо, оскільки на спадкове майно ДВС накладено арешт, та роз`яснено про право звернутись до суду для вирішення цього питання.

Отже, виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом, - є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає Позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті свого батька та стало підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи. кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом.

Як було заначено у листі ДВС, в Обухівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 27,09.2024 року, - відомості про накладення арешту на майно громадянина ОСОБА_2 , - відсутні, так як відповідно до ч. 1, 2 розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 р. № 1829/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки після чого знищуються.

Надати інформацію про накладання арешту - ДВС не має можливості в зв`язку зі знищенням архівних справ.

З правового висновку, який викладено в постанові Касаційного цивільного суду Верхового суду від 28 серпня 2024 року по справі 947/36027/21, - вбачається, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умов відсутності відкритих виконавчих пповаттжень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, - є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, накладений арешт на 1/2 частини Житлового будинку, - порушує права Позивача, як спадкоємця померлого Спадкодавця на можливість отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Тому, наявність арешту на 1/2 частини Житлового будинку суттєво обмежує права Позивача, як спадкоємця на оформлення спадщини та розпорядження майном.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у ст. 41 Конституції України, яка наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законам і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, - тому наразі існує необхідність захисту прав Позивача, - шляхом скасування арешту, що накладений на 1/2 частини Житлового будинку в судовому порядку, - шляхом винесення судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення;

- примусове виконання обов`язку в натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та норми права слід відновити безспірне право власності позивачки ОСОБА_1 , - шляхом винесення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Ст. І Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1497 року (Закон № 475/97-ВР, Стаття 8 Загальної декларації прав людини, ППВС України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст.ст. 8, 21, 22, 24, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 316, 317 319, 321, 325, 328, 347, 386 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області, третя особа, - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна, - задовольнити.

Зняти арешт з 1/2 частини Житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції АА № 898736 від 27.02.2009, реєстраційний номер обтяження 8894655 від 20.07,2009 року та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.