єдиний унікальний номер справи 525/1030/23
номер провадження 2/546/109/24
31 січня 2024 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Романенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання - Захарченко Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Решетилівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 525/1030/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
07.12.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа №525/1030/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини для розгляду за підсудністю.
03.10.2023 позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачкою та відповідачем 11.08.2015 рішенням Решетилівського районного суду було розірвано шлюб.
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач.
Наразі син проживає з позивачкою і перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від витрат пов`язаних з утриманням та вихованням дитини, оскільки добровільно матеріальної допомоги на забезпечення сина не надає.
Позивачка також зазначає, що від шлюбу у них з відповідачем є дві дорослі доньки, які від останнього теж не отримують допомоги. ОСОБА_2 має мати пенсіонерку, що проживає в іншому місті та отримує пенсію, на його утриманні не перебуває.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 07.12.2023, справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О.
11.12.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання.
У судове засідання 31.01.2024 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався.
У судове засідання позивачка не з`явилася, 10.01.2024 надала суду клопотання в якому позивні вимоги підтримує, просить проводити розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.41).
Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, конверти з повітками повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом направлення SMS-повістки та шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.45,48).
Відповідно до п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивачки, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 31.01.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.08.2015, справа № 546/581/15-ц (а.с. 3).
Позивачка з відповідачем проживають окремо.
Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.07.2013 (а.с.2).
Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до вимог ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі .
У відповідності до вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом, малолітня дитина, батьками якої є сторони у справі, перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки ОСОБА_1 , відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням сина, тобто не виконує обов`язку, передбаченого ст.180 СК України.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає, що позивачкою не зазначено жодних підстав та не надано ніяких доказів для обґрунтування стягнення у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено належними і допустимим доказами факт необхідності стягнення з відповідача заявленого розміру аліментів, а саме 1/3 частини.
Враховуючи встановлені у справі обставини по наявним письмовим доказам, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про суть пред`явлених вимог, не надав суду жодних доказів, що свідчать про обставини, які суд повинен врахувати при розгляді справи, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позову частково та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 03.10.2023, до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову 03.10.2023, що становить 1073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282, 352, 354, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Повний текст рішення суду складено 31 січня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , н.т.: НОМЕР_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , н.т.: НОМЕР_5 .

Суддя О.О. Романенко