Справа № 456/4064/23
Провадження № 2/456/155/2024
РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Стасів О.Я.

з участю представника позивача Мундяка М.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). Представник позивача адвокат Мундяк М.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити неподільну річ квартиру в багатоповерховій житловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виділення такої у одноосібну приватну власність ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію замість 1/2 частки ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на квартиру в багатоповерховій житловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 1 351 509,08 грн. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2021 по справі №456/1479/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про компенсацію частки спільного майна, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 грошову компенсацію частки вартості автомобіля марки «Mazda 3» в сумі 199 290,00 грн. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2021 по справі №456/1212/20 визначено місце проживання дітей з матір`ю ОСОБА_3 . Згідно з судовим наказом, винесеним Жидачівським районним судом Львівської області 11.08.2021, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частини заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Львівського апеляційного суду від 24.05.2024, залишено без змін рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021 по справі №456/1432/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частку транспортного засобу марки VOLVO моделі FH 400 12800, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на причіп марки SCHMITZ моделі S01, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 01.05.2023 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, встановлення способу і порядку користування транспортним засобом, зокрема зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення транспортного засобу марки VOLVO моделі FH 400 12800, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Встановлено наступний спосіб і порядок користування транспортним засобом марки VOLVO моделі FH 400 12800, реєстраційний номер НОМЕР_1 : - перший місяць після набрання законної сили рішенням суду (починаючи з першого числа місяця) передати транспортний засіб марки VOLVO моделі FH 400 12800, реєстраційний номер НОМЕР_1 у користування ОСОБА_3 ; - наступний місяць за попереднім (починаючи з першого числа місяця) передати транспортний засіб марки VOLVO моделі FH 400 12800, реєстраційний номер НОМЕР_1 у користування ОСОБА_1 ; в подальшому користуватися транспортним засобом марки VOLVO моделі FH 400 12800, реєстраційний номер НОМЕР_1 , почергово з передачею майна щомісяця. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованої 13.05.2023 за унікальним реєстраційним номером 201-05924081, оціночна вартість об`єкта нерухомості квартири в багатоповерховій житловій будівлі за адресою по АДРЕСА_1 становить 2 705 018 грн. 17 коп. У зв`язку з тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 24.05.2022, не вирішено майнові питання ОСОБА_3 , з-поміж іншого, щодо права власності на 1/2 частину квартири за адресою по АДРЕСА_1 , беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, зокрема, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 по справі №209/3085/20, з урахуванням преюдиції (частина 4 статті 82 ЦПК України) встановленої рішеннями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019 по справі №456/1158/19, від 23.09.2021 по справі №456/1432/20, зважаючи на положення статей 358, 364, 365 ЦК України, оскільки квартира є неподільною річчю, враховуючи, що у відповідача мирно володіти спірною квартирою спільно з позивачкою не виходить, від чого насамперед страждають їх неповнолітні діти останні чотири роки, відтак ефективним захистом порушених прав буде шляхом виділення квартири по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 , стягнути з останнього грошову компенсацію за 1/2 частки ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою по АДРЕСА_1 у сумі 1 351 509 грн. 08 коп. на користь ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні позов підтримав, просить його задоволити.

Позиція відповідача: 10.10.2023 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за ОСОБА_3 визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_2 , тому твердження позивача про те, що під час розгляду справи в суді не вирішено майнове питання не відповідає дійсності. Обставини наведені в позові є надуманими та безпідставними та не відповідають обставинам справи. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області за позивачем визнано право власності на житлову квартиру АДРЕСА_2 , позивачка зареєстрована в даній квартирі разом із дітьми. Він в даній квартирі не проживає. Позивачка має право доступу та користується даною квартирою. Жодного доказу, що він чинить перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності нею не долучено. Позивачка долучила до матеріалів справи довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13 травня 2023 року, відповідно до якої оціночна вартість об`єкта оцінки становить 2 703 018,17 грн., а відтак просить стягнути із нього 1/2 частку від оціночної вартості, тобто 1 351 509 грн. Однак, відповідно до договору купівлі-продажу від 23 квітня 2015 року дану житлову квартиру, яка була предметом поділу майна подружжя, вони придбали за 472 612,00 грн. Вартість квартири була вказана у договорі купівлі продажу на підставі Звіту про оцінку майна, виконаного 05.11.2014. Під час розгляду справи про поділ майна подружжя була визначена вартість майна, позивачкою сплачено судовий збір від вартості вказаної у договорі купівлі-продажу, тепер позивачка звертаючись до суду, хоче стягнути із нього суму коштів, яка в декілька разів перевищує вартість придбаного майна. Позивачка не претендувала на те, щоб залишити автомобіль собі, припинивши право відповідача на частку в праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона, навпаки, дала згоду на те, щоб отримати грошову компенсацію за її частку в праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача. Тому вимога про стягнення такої компенсації не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам собою не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України, згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі. Велика Палата ВС відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15 та КЦС ВС від 16 червня 2021 року у справі № 559/609/15 висновку про те, що суд має визначити ідеальні частки співвласників у неподільній речі без її реального поділу та залишити відповідне майно у спільній частковій власності у разі, коли відповідач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду кошти за частку позивача у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, а останню не можна поділити в натурі відповідно до часток. Крім того, ВП ВС відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 та КЦС ВС від 29 серпня 2019 року у справі № 371/1369/15-ц висновку, що для вирішення питання про застосування ч. 2 ст. 364 ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем. Стягнення із нього грошової компенсації в розмірі частки в сумі 1 351 509,00 грн. є для нього надмірним тягарем. Він є інвалідом третьої групи, сплачує аліменти на утримання двох дітей. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

21.10.2024 представником відповідача адвокатом Лучків А.В. до суду подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що предметом по справі є поділ неподільної речі 2-рівневої квартири в м. Стрий та стягнення грошової компенсації за частку такої. В процесі подання позову доказів того, чи спірна квартира є не подільна в матеріалах справи не було. Згідно з висновком судового експерта Дідовського Ю.Б. від 24.05.2024 року № 9/11, який долучено відповідачем до матеріалів справи вбачається, що можливі два варіанти розподілу квартири АДРЕСА_2 між співвласниками. Даний доказ підтверджує факт подільності спірної квартири і вразі наявності бажання та вчинення певних дій квартира може бути поділена між співвласниками без втрати власності. Нормативна база, яка регулює відповідні правовідносини, передбачена в ЦК та СК України. Частини 1 та 2 ст. 364 ЦК України передбачають, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Стаття 183 ЦК України визначає поняття речей подільних і ні. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Однією із обов`язкових умов на право на грошову компенсацію, є наявність спільної часткової власності, а також те, чи є неможливість виділу частики з спірного майна. Велика палата Верховного суду у своїй постанові від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20 мала на меті (п. 62) встановити ефективний захист прав кожного зі співвласників неподільних речей і забезпечення єдності судової практики щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України, частини другої статті 364 ЦК України. Згідно з аналізом справи, яка була на розгляді Великої палати, чітко і направлено йде відступ від правових позицій, де предметом спору є автомобіль, який апріорі є неподільним. Його користування спільне є неможливим і вартість невисока для можливої компенсації. Предметом по даній справі є дворівнева квартира вартістю 3 306 693 грн., яку можна поділити з необхідним виконанням певних робіт, згідно з висновком експерта (остання практика Верховного суду Постанова від 02.10.2024 по справі № 686/26591/21). Проте таких вимог позивач не ставить і такі не є предметом спору. Немає жодного рішення в судовій практиці, де б здійснено поділ подільної речі з компенсацією вартості частки співвласника. Відповідною квартирою можуть користуватись обоє із сторін, коли вона є у спільній сумісній власності, адже це не автомобіль, який є неподільний. Крім того суд в будь якому випадку має отримати згоду на виплату компенсації так як його довіритель є фінансово не спроможний виплатити позивачці грошову компенсацію вартості її частки, і це буде надмірним тягарем, так як її вартість становить 1 653 346,5 грн. А тому, враховуючи описані норми ЦК та СК України, судову практику по правовідносинах, докази по справі та позицію відповідача щодо заявлених позовних вимог, керуючись ст. 183, 364 та 71 СК України, просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просить в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Лучків А.В. заперечив позовні вимоги та пояснив, що квартира є подільною, що підтверджується висновком експертизи, а грошова компенсація вартості квартири буде надмірним тягарем для відповідача. Просить в задоволені позову відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 22.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя від 20.02.2024, справу розподілено судді Бучківській В.Л.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківської В.Л. від 23.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2024 відмовлено в задоволені заяви адвоката Мундяка М.М.. подану в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

З копії паспорта громадянина України № НОМЕР_3 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 10/.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 17.07.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 17.07.2021, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка і дружини - « ОСОБА_6 » /а.с.11/.

З копії паспорта громадянина України № НОМЕР_5 вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.12/.

З копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019 вбачається, що шлюб, укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 14.02.2011 у відділі реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 08 розірвано /а.с. 13/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2021, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 грошову компенсацію частки вартості автомобіля марки «MAZDA 3», об`єм двигуна 1496 см.куб. 2015 року випуску, червоного кольору, номер двигуна НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 в сумі 199 290 (сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті дев`яносто) грн.; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 11993 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 00 коп. /а.с.14-15/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2021, визначено місце проживання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з їхньою матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.16-19/.

З копії судового наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 11.08.2021 вбачається, що з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття /а.с.20/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021, визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля VOLVO FH 400 12800, 2006 року випуску сірого кольору, № двигуна - НОМЕР_8 , № шасі - НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на причіп SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_10 державний номерний знак д.н.з НОМЕР_11 ; стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 8359,20 грн./а.с.21-23/.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 24.05.2022, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021 залишено без змін /а.с.24-25/.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 13.05.2023, оціночна вартість квартири в багатоповерховій житловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 становить 2 703018,17 грн. /а.с.32-33/.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського нотаріального округу Львівської області Васьків Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 274 вбачається, що за цим договором продавець ОСОБА_9 передала у власність покупцю ОСОБА_1 , а покупець ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 і сплачує за неї грошову суму, обумовлену у цьому договорі. Продаж вчинено за суму 472612,00 грн. /а.с. 52/.

З копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленого 25.03.2024 Стрийським МБТІ на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що загальна площа квартири 101,4 кв.м, житлова площа - 53,8 кв. м /а.с.104-108/.

Відповідно до висновку експерта №9/10/11 за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи з визначення можливості розподілу згідно державних будівельних норм, ринкової вартості та надання варіантів розподілу у відповідності до часток співвласників квартири АДРЕСА_2 за наданими матеріалами (документами) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої, складеного судовим експертом Дідовським Ю.Б. 24.05.2024, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 за наданими матеріалами (документами) становить 3 306693,00 грн. (три мільйони триста шість тисяч шістсот дев`яносто три грн. 00 коп.). Визначено 2 /два/ можливі варіанти розподілу квартири АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_1 1/2 ідеальна частка та ОСОБА_3 1/2 ідеальна частка /а.с.122-зворот-155/.

Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Отже за змістом ст. 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділ відповідно до закону, він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах:

(1) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 березня 2023 року у справі № 307/2148/16 (провадження № 61-16254св21) (частина перша статті 69 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; таке право належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання; поділ може відбутися як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням). Суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що поділ квартири вже відбувся, і вона набула статус об`єкта права спільної часткової власності;

(2) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) (спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує (а) множинність суб`єктів і (б) єдність об`єкта; право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків; оскільки відповідно до статті 361 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, то об`єктом розпорядження співвласника є саме частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні; право самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності не є тотожним розпорядженню частиною майна: така частка не є ні частиною речі, ні правом на частину речі, а є частиною права на всю річ як єдине ціле, тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка у праві такої власності не стосується частки майна). Позивачка мала право вільно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності на квартиру; обставин, які б перешкоджали їй це зробити, суди не встановили;

(3) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 березня 2020 року у справі № 748/2803/16-ц (провадження № 61-41895св18) (за змістом частини третьої статті 358 ЦК України право співвласника на компенсацію може виникати як у разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника у спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливе), так і тоді, коли співвласнику надається у володіння і користування частина майна, що є меншою за його частку у праві спільної часткової власності). В оскарженій постанові суд апеляційної інстанції не встановив, що частка позивачки як співвласниці квартири є незначною і що цю часку неможливо надати позивачці у володіння та користування;

(4) Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 2-4325/11 (провадження № 6-2925цс15) (положення статті 365 ЦК України регулюють відносини, у яких позивач-співвласник майна домагається позбавлення права власності на частку в майні інших співвласників-відповідачів; коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюють приписи статті 364 ЦК України; розглядаючи справи, у яких один зі співвласників заявив вимоги про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити: чи дійсно неможливо виділити належну позивачеві частку в натурі або чи не допускається такий виділ за законом; чи користуються спільним майном інші співвласники-відповідачі; чи сплачують інші співвласники, які володіють та користуються майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачеві компенсацію у рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, та чи не становитиме це для них надмірний тягар). Відомості про дохід скаржника є у матеріалах справи. Сума, яку з нього стягнув апеляційний суд на користь позивачки як компенсацію частки квартири, становить для скаржника надмірний тягар.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019 шлюб, укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 14.02.2011 у відділі реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 08 розірвано.

Крім цього, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду, у порядку поділу спільного майна подружжя, за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля VOLVO FH 400 12800, 2006 року випуску сірого кольору, № двигуна - НОМЕР_8 , № шасі - НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на причіп SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_10 державний номерний знак д.н.з НОМЕР_11 ; стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 8359,20 грн.

Відповідно до технічного паспорта Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентиризації на квартиру АДРЕСА_2 від 25 березня 2024 року, дана квартира знаходиться на п`ятому та шостому поверхах будинку, загальна площа квартири становить 101,4 кв.м., житлова площа - 53,8 кв.м.

Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначає, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо поділу спірної квартири, поділ квартири є неможливим, а тому просить стягнути на її користь грошову компенсацію за належну їй частку в розмірі 1 351 509,00 грн.

На замовлення відповідача ФОП « ОСОБА_10 » виготовлено висновок експерта №9/10/11 з визначення можливості розподілу згідно державних будівельних норм, ринкової вартості та надання варіантів розподілу у відповідності до часток співвласників квартири АДРЕСА_2 за наданими матеріалами (документами) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої.

При цьому, висновком будівельно-технічної експертизи № 9/10/11 від 24.05.2024, експертом Дідовським Ю.Б. запропоновано два варіанти поділу між співвласниками ОСОБА_11 та ОСОБА_3 по 1/2 ідеальних часток квартири АДРЕСА_2 . Ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 за наданими матеріалами (документами) становить 3 306693 (три мільйони триста шість тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 00 коп.

Таким чином, в ході розгляду справи відповідачем належним чином (за допомогою відповідної судової експертизи) було доведено можливість розподілу квартири АДРЕСА_2 між співвласниками відповідно до їх часток.

Крім цього, під час розгляду справи позивачем не доведено ту обставину, що відповідач має фінансову можливість сплатити грошову компенсацію в розмірі 1 351 509,00 грн.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Крім цього, суд враховує, що при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування положень статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 219/1551/17, від 27.04.2021 року у справі № 524/2579/18, від 29.01.2021 року у справі № 629/511/17.

Правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме: справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Отже, підставою для припинення права відповідача на частку у спільному майні за позовом позивачки як іншого співвласника відповідно до п.1 ч.1 ст.365 ЦК України передбачено встановлення не тільки незначного розміру частки, а і неможливості виділення такої частки в натурі.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї докази, дійшов висновку, що відповідачем доведено можливість розподілу спірної квартири, як і доведено, щоь частка в майні є значною, а тому вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачу у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судові витрати задоволеню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Представник позивача: адвокат Мундяк Мирон Миронович, місцезнаходження: 82400,Львівська область, м. Стрий, вул. Львівська, 18/2;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_13 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Представник відповідача: адвокат Лучків Андрій Володимирович, РНОКПП НОМЕР_14 , місцезнаходження: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 8.

Повний текст судового рішення

виготовлено 19.12.2024

Головуючий суддя В.Л.Бучківська