Номер провадження 2/754/6246/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Улезко О.О.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, ціна позову 21 171,73 грн,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

17 вересня 2024 року позивач звернувся з позовом. Просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі: 21 171,73 грн.

Посилається на те, що відповідач є винним у ДТП, а до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, тому позивач звернувся до відповідача як до заподіювача шкоди.

Позивач просив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач відзив позов не подав. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у позові, надавши відповідні пояснення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

30.06.2022 року о 10-20 год., у м. Київ, по вулиці Академіка Стражевська, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 (далі - відповідач) та автомобіля марки «Citroen» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - автомобіль потерпілої), яким керувала ОСОБА_3 (далі - потерпіла).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.07.2022 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника «Citroen» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС» попередня назва AT «СК «АХА Страхування» Договором добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №48424а1ка від 18.09.2021 року.

Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ від 01.07.2022 року. Дана заява була розглянута пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі:

Актом огляду транспортного засобу по справі №1.003.22.0010755

Рахунку - фактура № АХВ - 003153 від 0 1.07.2022 року

Ремонтна калькуляція № 1.003.22.0 від 02.08.2022 року

Страхового акту № ARX3334218 від 16.08.2022 року

Розрахунку страхового відшкодування.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь ТОВ "АВТОХАУС ВІПОС" 75 320,82 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 908583 від 17.08.2022 року .

На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen», державний реєсфаційний номер НОМЕР_3 була застрахована в AT «ПРОСТО-страхування» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209178870, у зв`язку з чим AT «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «АРКС» в розмірі 54 149,09 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14821 від 30.11.2022 року

ОЦІНКА СУДУ

Щодо права вимоги страховика до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18).

Отже, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до позивача після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду.

Щодо обсягу відповідальності винного у ДТП водія, відповідальність якого застрахована

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Щодо розміру збитків, завданих власнику автомобіля

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

У даному випадку розмір завданих збитків становить 75 320,82 грн, з яких 62 767,35 грн - це безпосередньо вартість ремонтних робіт (без ПДВ), а 12 553,47 грн - ПДВ. Ці обставини підтверджуються ремонтною калькуляцією та рахунком-фактурою № АХВ-003153 від 01.07.2012 року.

Відповідач не спростував достовірність цих доказів, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України. Інших доказів щодо вартості матеріального збитку відповідач не надав, клопотання про проведення експертизи ним не заявляв.

Відповідач не оспорював вартість ремонтних робіт та характеру пошкоджень, а послався на те, що акт огляду транспортного засобу не підписаний обома сторонами договору страхування.

Суд виходить з того, що такі заперечення не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки, виходячи з предмету доказування, сторони договору страхування, зокрема, потерпіла сторона не заперечує обставини складання цього акту.

Натомість відповідач, керуючись принципом змагальності, у разі незгоди має надати свої докази на підтвердження іншого розміру матеріального збитку потерпілої особи.

Тому при розгляді справи суд виходить з того, власник має право на відшкодування 75 320,82 грн, з яких 62 767,35 грн - це безпосередньо вартість ремонтних робіт (без ПДВ), а 12 553,47 грн - ПДВ

Щодо обсягу відповідальності винного водія та страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Отже страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу.

Позивач надав докази того, що страхова компанія АТ «ПРОСТО-страхування» виплатила страхове відшкодування у розмірі 54 149,09 грн. Цей факт підтверджується платіжною інструкцією №14821 від 30.11.2022 року.

Відповідач посилається на те, що позивач не надав рішення AT «ПРОСТО-страхування» щодо розміру виплати.

Суд розглянув ці заперечення і виходить з того, що відповідальним за збитки є відповідач, тому саме він, як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність в АТ «ПРОСТО-страхування», мав надати суду докази або заявити клопотання про витребування доказів, якщо він не згоден з розміром і вважає, що рішення страховика має істотне значення для справи. Суд не може ґрунтувати свої висновки на підставі припущення наявності такого рішення та його мотивів. Принцип змагальності визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

щодо відшкодування ПДВ

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961 IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами (постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20).

Суд встановив, що позивач у калькуляції та розрахунку страхового відшкодування визначив розмір страхового відшкодування в сумі 75 320,82 грн, з яких 62 767,35 грн - це безпосередньо вартість ремонтних робіт (без ПДВ), а 12 553,47 грн - ПДВ.

Позивач відповідно до платіжного доручення № 908583 від 17.08.2022 року перерахував ТОВ "АВТОХАУС ВІПОС" 75 320,82 грн, але що важливо ця сума була визначена без ПДВ, оскільки ТОВ " АВТОХАУС ВІПОС" не платником податків.

У зв`язку із виплатою страхового відшкодування не на рахунок платника ПДВ із вартості робіт, матеріалів та запасних частин утримано суму ПДВ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодуванню позивачу вартості ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ у сумі 12 553,47 грн. Наведене є підставою для відмови в позові в цій частині.

У частині стягнення страхового відшкодування 8618,26 грн (21 171,73 грн - 12 553,47 грн) позовні вимоги є обґрунтованими та законними.

Розподіл судових витрат

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, Код СДРПОУ 20474912, п/р НОМЕР_5 в AT «УкрСиббанк», МФО 351005) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі- 8618,26 грн, судовий збір - 1232,59 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12553,47 грн відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення було складено 20 грудня 2024 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО