Провадження № 2/712/2733/24
Справа № 712/8553/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (адреса: м. Київ вул. Здолбунівська 7-Д), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування несплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування несплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 10.02.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси по вул. Святотроїцька, 73 за участю транспортного засобу SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний йому автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Згідно постанови Соснівського районного суду від 05 березня 2024 року (справа № 712/2176/20, провадження № 3/712/9681/24) винним в спричиненій дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_3 .

Відповідальність водія AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217084804 в ПАТ «HACK «ОРАНТА», страховий ліміт 160 000 грн., франшиза 2 500 грн.

Керуючись ст. 35 та ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ним було передано ПАТ «HACK «ОРАНТА» всі необхідні для отримання належного страхового відшкодування, документи.

В подальшому страховик визнав дану подію страховим випадком та сплатив на користь позивача страхове відшкодування, в розмірі 67 791 грн. 84 коп.

Зважаючи на те, що він категорично не згідний з розміром сплаченого страхового відшкодування, звернувся до СОД "Старинець М.В.", в результаті чого оцінювачем ОСОБА_4 , який перебуває з ним в трудових відносинах було складено звіт про оцінку № А02-35 від 04.03.2024 року, згідно якого:вартість відновлювального ремонту КТЗ SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 складає 270 613 грн. 76 коп., вартість матеріального збитку складає 182 720 грн., ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому стані становить 68 603 грн.

Оскільки вартість ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент настання ДТП, його слід визнати фізично знищеним та застосувати приписи ст. 30 Закону, щодо порядку розрахунку страхового відшкодування.

Відтак, розмір несплаченого належного позивачу страхового відшкодування, що підлягає до стягнення за рахунок ПАТ "HACK "ОРАНТА" розраховано наступним чином: 182 720 грн. (вартість авто до ДТП) - 68 603, 00 грн. (вартість авто після ДТП) - 67 791, 84 грн. (часткова сплата) - 2 500, 00 грн. (франшиза) = 43 825, 16 грн.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач звертався до страховика із заявою до якої надав проведений звіт. Просив переглянути страхову справу та здійснити доплату. Однак страховик ігнорує його звернення.

Крім того, зазначив, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_3 , йому як власнику пошкодженого транспортного засобу SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки даний автомобіль використовувався ним як у повсякденному житті так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб. Протягом тривало терміну він економлячи кошти, утискаючи сімейні витрати на життєві потреби відкладав кошти, задля того аби придбати інший автомобіль. Спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття і здоров`я, зокрема це посприяло накопиченню негативних психоемоційних та формуванню несприятливих психоматичних змін, які полягають у: емоційній напрузі, знервованості, пригніченості, нестійкому настрою, підвищеній тривожності, образливості, а також наявне погіршення сну.

Вказану моральну шкоду оцінює в 20 000 грн., яку просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь.

Також вказує, що для відновлення свого порушеного права, він поніс витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, в розмірі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10 від 20.02.2024 року. Оскільки дані витрати не перебувають в межах відповідальності страховика, вважає за необхідне відшкодувати їх на його користь за рахунок відповідача ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим, просить стягнути з ПрАТ "СК "ОРАНТА" на користь ОСОБА_5 несплачене страхове відшкодування, в розмірі 43 825, 16 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, в розмірі 3 000 грн. Стягнути з ПрАТ "СК "ОРАНТА" та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 понесені витрати на оплату судового збору, в розмірі 2 422, 40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

16 липня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

09 вересня 2024 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву.

04 жовтня 2024 року позивачем та представником відповідача ПрАТ "СК "ОРАНТА" подано заяву про укладення мирової угоди в частині позовних вимог, що стосуються відповідача ПрАТ "СК "ОРАНТА", та подано, укладено між сторонами мирову угоду.

10 жовтня 2024 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року затверджено мирову угоду , укладено між ОСОБА_5 та ПрАТ "СК "ОРАНТА".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ "СК "ОРАНТА" до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Верстов Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 10.02.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси по вул. Святотроїцька, 73 за участю транспортного засобу SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний позивачу автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Згідно постанови Соснівського районного суду від 05 березня 2024 року (справа № 712/2176/20, провадження № 3/712/9681/24) винним в спричиненій дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_3 .

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідальність водія AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217084804 в ПАТ «HACK «ОРАНТА», страховий ліміт 160 000 грн., франшиза 2 500 грн.

Керуючись ст. 35 та ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було передано ПАТ «HACK «ОРАНТА» всі необхідні для отримання належного страхового відшкодування, документи.

В подальшому страховик визнав дану подію страховим випадком та сплатив на користь позивача страхове відшкодування, в розмірі 67 791 грн. 84 коп.

Позивач будучи не згідним з розміром сплаченого страхового відшкодування, звернувся до СОД "Старинець М.В.", в результаті чого оцінювачем ОСОБА_4 , який перебуває з ним в трудових відносинах було складено звіт про оцінку № А02-35 від 04.03.2024 року, згідно якого: вартість відновлювального ремонту КТЗ SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 складає 270 613 грн. 76 коп., вартість матеріального збитку складає 182 720 грн., ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому стані становить 68 603 грн.

Позивач вказав, що оскільки вартість ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент настання ДТП, його слід визнати фізично знищеним та застосувати приписи ст. 30 Закону, щодо порядку розрахунку страхового відшкодування.

Відтак, розмір несплаченого належного позивачу страхового відшкодування, що підлягає до стягнення за рахунок ПАТ "HACK "ОРАНТА" позивач розрахував наступним чином: 182 720 грн. (вартість авто до ДТП) - 68 603, 00 грн. (вартість авто після ДТП) - 67 791, 84 грн. (часткова сплата) - 2 500, 00 грн. (франшиза) = 43 825, 16 грн.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом пунктів 1, 3 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Так, під час розгляду справи в суді між позивачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» погоджено суму страхового відшкодування та у зв`язку з цим, укладено мирову угоду, згідно якої Сторони погодили, що загальна сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217084804 за страховим випадком (дорожньо-транспортна пригода), що мала місце 10 лютого 2024 року, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_1 , складає 108 841 грн. 84 коп.. Частину страхового відшкодування у розмірі 67 841 грн. 84 коп. було сплачено Відповідачем на користь Позивача 22 березня 2024 року. Частину страхового відшкодування в розмірі 41 000 грн., Відповідач зобов`язався перерахувати Позивачу протягом 10 робочих днів після затвердження даної мирової угоди Соснівським районним судом м. Черкаси. Позивач відмовився від решти позовних вимог до Відповідача, а саме: частини заявленого в позові страхового відшкодування в розмірі 2 825,16 грн.; судових витрат (судового збору).

Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року судом затверджено вказано мирову угоду. Провадження у справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» закрито.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги вирішені між сторонами шляхом укладення та затвердження судом мирової угоди.

При цьому, позивач наполягає на позовних вимогах до відповідача ОСОБА_3 .

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача витрат на проведення оцінки автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 000 грн., то суд відмовляє у задоволенні позову в даній частині, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Пунктом 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З правового аналізу п. 34.2, 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Зважаючи на те, що позивачем в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявлено таку вимогу не до страховика, а до винуватця ДТП, а також те, що вказаний звіт проведений на замовлення позивача, у зв`язку з непогодженням із сумою виплаченого страхового відшкодування, розрахованого страховиком, підстави для стягнення таких витрат саме з відповідача ОСОБА_3 відсутні.

З-приводу позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 даної постанови визначено, що позивачем має бути зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Обґрунтовуючи вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилався на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, йому було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки даний автомобіль використовувався ним як у повсякденному житті так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб. Протягом тривалого терміну він економлячи кошти, утискаючи сімейні витрати на життєві потреби відкладав кошти, задля того аби придбати інший автомобіль. Спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття і здоров`я, зокрема це посприяло накопиченню негативних психоемоційних та формуванню несприятливих психоматичних змін, які полягають у: емоційній напрузі, знервованості, пригніченості, нестійкому настрою, підвищеній тривожності, образливості, а також наявне погіршення сну.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.

Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивач лише посилається на те, що внаслідок ДТП йому було спричинено моральної шкоди. При цьому будь яких доказів, які б свідчили про перенесення ним моральні страждання, яких він зазнав, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням його майна, суду не надано.

Позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та не надано доказів на підтвердження такої шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 у задоволенні позову до ОСОБА_7 про відшкодування несплаченого страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2024 року.