Дата документу 04.12.2024 Справа № 310/2210/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/2210/21 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.О.
Провадження № 22-ц/807/1527/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), представника ОСОБА_1 адвоката Щасливої Марини Олександрівни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 , орган, що виконує судове рішення: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії і постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Дмитра Геннадійовича,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гончаренко Н.А. звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. та на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023 року.

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є боржником на підставі виконавчого листа Бердянського міськрайонного суду Запорізької області № 310/2210/21 від 09.09.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання чинності судовим рішенням і до повноліття дитини.

14.03.2023 року старшим державним виконавцем Біланом Д.Г. було прийнято до виконання виконавче провадження № 46922473 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05.04.2023 року старшим державним виконавцем Біланом Д.Г. у виконавчому проваджені № 46922473 було винесено постанову «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», якою постановлено Бердянській міській військовій адміністрації Бердянського району Запорізької області здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка станом на 28.02.2023 року складає 43 414,07 грн., а після погашення зазначеної заборгованості - у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу).

14.07.2023 року старшим державним виконавцем Біланом Д.Г. у виконавчому проваджені № 46922473 винесено, зокрема, постанову «Про накладення штрафу» у розмірі 10 267,67 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2023 року скаргу боржника ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу, винесену 14.07.2023 року старшим державним виконавцем Біланом Д.Г. в межах виконавчого провадження № 46922473. Також судом визнано неправомірною та скасовано вимогу старшого державного виконавця Білана Д.Г. на адресу Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області від 14.07.2023 року в межах виконавчого провадження № 46922473 в частині погашення суми 10 267,67 грн.

18.09.2023 року старшим державним виконавцем Біланом Д.Г. у виконавчому проваджені № 46922473 винесено постанову «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», якою постановлено Бердянській міській військовій адміністрації Бердянського району Запорізької області:

- постанову № 46922473 від 05.04.2023 року про звернення стягнення па заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - залишити без подальшого виконання…;

- здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка станом на 31.08.2023 року складає 25 412,95 грн., а після погашення зазначеної заборгованості - у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу).

З метою перевірки правомірності постанови від 18.09.2023 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», боржник ОСОБА_1 звертався до Органу державної виконавчої служби із заявами від 21.09.2023 року, 22.09.2023 року, 29.09.2023 року про надання довідок про наявну заборгованість зі сплати аліментів, надання розрахунку суми заборгованості згідно Постанови про звернення стягнення па заробітну плату від 18.09.2023 року, надання документів щодо перерахованих сум боржником.

28.09.2023 року державним виконавцем Біланом Д.Г. винесено вимогу № 46036-2-26.1, якою виконавець вимагає від начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізькій області виконати вимоги постанови № 46922473 від 18.09.2023 року про звернення стягнення на заробітну плату.

10.10.2023 року після перебування напередодні на особистому прийомі у керівника ОСОБА_1 отримано:

1) відповідь № 48903-2-261 від 10.10.2023 року, яка підписана начальником відділу, до якої долучено:

розрахунок заборгованості станом на 30.09.2023 року, згідно якого на липень 2023 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 9 741,81 грн.;

розрахунок нарахування виконавчого збору від 14.07.2023 року № 30684-2-26.1 (копія завірена державним виконавцем 09.10.2023 року), згідно якого нараховано виконавчого збору в сумі 5 133,83 грн., це 10 % від сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів на 31.03.2023 року 51 338,36 грн.;

2) відповідь № 48899-2-261 від 10.10.2023 року, яка підписана начальником відділу, з якої вбачається, що загальна сума стягнення за виконавчим провадженням № 46922473 у розмірі 25 412,95 грн., яка зазначена у постанові про звернення стягнення па заробітну плату боржника від 18.09.2023 року, складається з:

суми заборгованості зі сплати аліментів 9 741,81 грн.;

суми нарахованого виконавчого збору - 5 133,83 грн.;

суми штрафу - 10 267,67 грн.;

суми мінімальних витрат виконавчого провадження - 69,00 грн.;

суми додаткових витрат виконавчого провадження - 200,64 грн.

На думку заявника, винесена постанова «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 18.09.2023 року в частині стягнення 15 401,50 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що станом на січень 2022 року у ОСОБА_1 була наявна переплата зі сплати аліментів у розмірі 1 266,27 грн. Після початку повномасштабного вторгнення, у зв`язку з окупацією міста Бердянськ 28.02.2022 року Відділ держаної виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції Запорізької області фактично перестав функціонувати, тобто фактично заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з причини ухиляння ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків.

Крім того, виконавчий лист прийнято до виконання до Відділу примусового виконання рішень 14.03.2023 року, з якого строк в один рік не сплинув.

Боржник про наявність розрахунку від 14.07.2023 року про нарахування виконавчого збору в сумі 5 133,83 грн. дізнався лише 10.10.2023 року з відповіді начальника органу ДВС.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. щодо складання розрахунку нарахування виконавчого збору № 30684-2-261 від 14.07.2023 року у виконавчому провадженні № 46922473 та скасувати вказаний розрахунок; визнати неправомірною постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняту 18.09.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г., в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09.09.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в частині суми 15 401,50 грн.; визнати неправомірною вимогу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 28.09.2023 року в межах виконавчого провадження № 46922473, в частині суми 15 401,50 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 , орган, що виконує судове рішення: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії і постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Дмитра Геннадійовича, задоволено частково.

Визнано неправомірною постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняту 18 вересня 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Дмитром Геннадійовичем, в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09 вересня 2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в частині накладення суми штрафу у розмірі 10 267 грн. 67 коп.

Визнано неправомірною вимогу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Дмитра Геннадійовича від 28 вересня 2023 року в межах виконавчого провадження № 46922473, в частині накладення штрафу у розмірі 10 267 грн. 67 коп.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою визнати оскаржувані рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. під час примусового виконання виконавчого провадження № 46922473 (постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023, вимогу державного виконавця від 28.09.2023) по справі № 310/2210/21 вчиненими відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця; у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 46922473, відкрите на підставі виконавчого листа № 310/2210/21, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.07.2021 (до 30.07.2021 розмір аліментів складав 590,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) до повноліття дитини.

14.03.2023 державним виконавцем на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» (зі змінами, внесеними наказом № 182/5 від 11.01.2023), та на виконання доручення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 10715/26-40 від 20.02.2023 винесено відповідні постанови № 46922473 про передачу виконавчого провадження та прийняття виконавчого провадження.

Зазначає, що оригінали матеріалів виконавчого провадження № 46922473 знаходяться у м. Бердянськ, територія якого тимчасово окупована, керуючись пунктом 6 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів виконавець використовує відомості автоматизованої системи виконавчого провадження про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Згідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, зокрема, від 28.04.2023, у межах виконавчого провадження № 46922473 у боржника ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 була наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 51 338,36 грн. та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Керуючись ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, враховуючи наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 46922473 нараховано виконавчий збір у сумі 5 133,83 грн.

У межах виконавчого провадження № 46922473 з боржника ОСОБА_1 примусово стягуються грошові кошти на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023 (до винесення постанови від 18.09.2023 на підставі постанови від 05.04.2023).

Крім того, вважає, що боржником пропущений десятиденний строк на оскарження постанови відділу про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023 та вимоги державного виконавця відділу від 28.09.2023, оскільки боржник був ознайомлений з ними 29.09.2023, що підтверджується листом Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області за вих. № 01-13/1148 від 29.09.2023, який підписаний боржником ОСОБА_1 , який станом на 29.09.2023 тимчасово виконував обов`язки начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області.

Також зазначає, що станом на день винесення постанови відділу про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023 та вимоги державного виконавця відділу від 28.09.2023 не існувало жодного рішення суду, яке набрало законної сили та яким скасовано дії державного виконавця, вчинені під час примусового виконання виконавчого провадження № 46922473. Таким чином, під час винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023 та вимоги державного виконавця від 28.09.2023 старший державний виконавець діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Щаслива М.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії і постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. та прийняти нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі:

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Дмитра Геннадійовича щодо складання розрахунку нарахування виконавчого збору № 30684-2-261 від 14.07.2023 року у виконавчому провадженні № 46922473 та скасувати вказаний розрахунок.

Визнати неправомірною Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняту 18.09.2023 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Дмитром Геннадійовичем, в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09.09.2021 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області.

Визнати неправомірною вимогу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 28.09.2023 в межах виконавчого провадження № 46922473, в частині погашення суми 15 401,50 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси) судові витрати по справі.

Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, які регулюють питання виконавчого збору, а саме ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, до передачі виконавчого провадження № 46922473 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження перебувало на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції Запорізької області.

Станом на січень 2022 року у ОСОБА_1 була наявна переплата зі сплати аліментів у розмірі 1 266,27 грн.

Фактично заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з причини ухиляння ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків, а з причин, які не залежали від його дій.

Механізм передачі справ від ВДВС, які знаходяться на тимчасово окупованій території був врегульований лише в липні 2022 року, проте передачі виконавчого провадження № 46922473 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було здійснено.

Виконавчий лист прийнято до виконання до Відділу примусового виконання рішень 14.03.2023, з якого строк в один рік, не сплинув, а отже державний виконавець не мав права нараховувати виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів, оскільки сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів не перевищував суму відповідних платежів за дванадцять місяців.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги, що заборгованість накопичилась за незалежних від боржника обставин (початок війни, зупинення виконання рішень на ТОТ) та не надав жодної оцінки цим підставам скарги.

В скарзі ОСОБА_1 ставить питання протиправності та скасування розрахунку нарахування виконавчого збору. Так, спірний розрахунок було зроблено 14.07.23, відповідно до якого вказано, що сукупний розмір заборгованості становить 51 338,36 грн., а виконавчий збір, в свою чергу, становить 5 133,83 (це 10% від суми боргу).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 30.06.23, з якого вбачається, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 9 741,81 грн. Спірний розрахунок було зроблено 14 липня 2023 року, коли заборгованість була 9 741,81 грн., а не 51 338,36 грн. Тобто розмір виконавчого збору повинен був складати 974,18 грн. (10% від суми боргу).

Тобто, якщо виконавець здійснив розрахунок заборгованості у липні 2023, то він повинен був взяти за основу актуальний борг станом на липень 2023 року, а не станом на березень 2023, як це було помилково зроблено.

Зауважує, що виконавчий збір в розмірі 5 133,83 грн. було стягнуто з боржника на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 18.09.23. Але в силу абз. 3 п. 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Тобто державний виконавець не мав права стягувати виконавчий збір на підставі спірної постанови від 18.09.23, оскільки порядок стягнення виконавчого збору чітко регламентовано законодавством України. Спірною постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 18.09.23 державний виконавець стягнув з боржника і суму заборгованості за аліментами, і суму виконавчого збору. Разом з тим, вказані кошти неможливо стягувати на підставі однієї постанови, оскільки заборгованість зі сплати аліментів перераховується стягувачу, а виконавчий збір в Державний бюджет України. Вимога старшого державного виконавця Білана Д.Г. від 28.09.2023 року № 46036-2-26.1 у виконавчому провадженні № 46922473 є також неправомірною в частині вимоги про погашення суми виконавчого збору.

Від представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокат Щасливої М.О. без задоволення. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду в частині відмови у задоволенні вимог скарги.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Щасливої М.О. на адресу апеляційного суду також надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) без задоволення. Вказує, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду в частині задоволених вимог скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.04.2023 року у межах виконавчого провадження № 46922473 у боржника ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 року була наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 51 338,36 грн. та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Таким чином, нарахування у межах виконавчого провадження № 46922473 виконавчого збору вчинено у межах повноважень державного виконавця та у спосіб, що визначений законодавством. У межах виконавчого провадження № 46922473 боржник не оскаржував розмір заборгованості зі сплати аліментів, обчисленої розрахунками заборгованості зі сплати аліментів, які боржник неодноразово отримував власноручно, що підтверджується особистим підписом боржника на відповідних розрахунках. Отже, боржник не заперечував та не заперечує щодо наявності заборгованості, яка станом на 31.03.2023 року становила 51 338,36 грн. та сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за один рік.

Крім того, враховуючи, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2023 року визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу у розмірі 10 267 грн. 67 коп., винесену 14.07.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. відносно ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09.09.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню в частині вимог скарги про визнання неправомірною постанови та вимоги державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_1 суми штрафу в розмірі 10 267,67 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 квітня 2010 року, ухваленим у справі № 2-2506/2010, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 19 лютого 2010 року до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 20 березня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46922473 з виконання виконавчого листа № 2-2506/2010, виданого 09 червня 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2019 року у справі № 310/6997/19 змінено спосіб стягнення аліментів із

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухвалено стягувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року у справі № 310/2210/21 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Постановою Запорізького апеляційного суду 30 липня 2021 року у справі № 310/2210/21 скасовано рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2021 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково, змінено розмір аліментів, визначених рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2019 року у справі № 310/6997/19, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання чинності судовим рішенням і до повноліття дитини.

Наказом Міністерства юстиції України від 08 липня 2022 року № 2869/5 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» (зі змінами, внесеними наказом № 182/5 від 11 березня

2023 року) визначено, що під час дії воєнного стану Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція, зокрема, Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з посвідченням від 02 січня 2023 року № ВА-001 ОСОБА_1 працює заступником начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області.

Із 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце проживання: м. Бердянськ, Запорізька область, фактичне місце проживання/перебування: м. Запоріжжя, що підтверджується довідкою від 08 вересня 2022 року № 2302- Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень

у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д. Г. від 14 березня 2023 року передано виконавчий лист № 310/2210/21, виданий 09 вересня 2021 року Бердянським міськрайонний судом Запорізької області, до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з постановою про прийняття виконавчого провадження від 14 березня

2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Біланом Д.Г. прийнято виконавче провадження № 46922473 з примусового виконання виконавчого листа № 310/2210/21 від 09 вересня 2021 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 квітня

2023 року у межах виконавчого провадження № 46922473 у боржника

ОСОБА_1 станом на 31 березня 2023 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 51 338,36 грн.

Доказів іншого розміру заборгованості зі сплати аліментів станом на 31 березня 2023 року матеріали справи не містять.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2023 року визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу, винесену 14.07.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г., відносно ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09.09.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.11.2023 року апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2023 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2023 року та додаткову постанову від 20 грудня 2023 року скасовано. Залишено в силі ухвалу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27 вересня 2023 року.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення закріплене у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України

від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «HORNSBY v. GREECE»).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За правилами Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Як зазначалося вище, згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, зокрема, від 28.04.2023, у межах виконавчого провадження № 46922473 у боржника ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 була наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 51 338,36 грн. та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Розмір заборгованості, обчислений розрахунками заборгованості зі сплати аліментів за період з лютого 2022 по березень 2023 боржником ОСОБА_1 у встановлений строк та спосіб не оскаржувався. ОСОБА_1 не заперечує проти наявності в нього заборгованості зі сплати аліментів, проте вважає, що вона виникла з незалежних від нього обставин.

Згідно пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень та статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить припис у вигляді обов`язку державного виконавця нараховувати та стягувати виконавчий збір, що сприяє встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів, державним виконавцем підставно було вжито заходів щодо нарахування та стягнення з боржника виконавчого збору.

Так, за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно до ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Боржник мав можливість виконувати рішення суду, яке є обов`язковим та підлягає виконанню на всій території України, про стягнення аліментів без виконавчого провадження в будь-який інший спосіб, зокрема, самостійно перераховувати стягувачу, відраховувати стягувачу кошти через роботодавця, перераховувати кошти на відкритий в органах Державної казначейської служби рахунок Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Державний виконавець не зобов`язаний перевіряти причини, з яких боржник аліменти не сплачував або сплачував несвоєчасно чи не в повному розмірі.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема, визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень початок примусового виконання рішення пов`язаний з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, а не постанови про передачу та прийняття виконавчого провадження, які було винесено 14.03.2023 під час примусового виконання виконавчого провадження № 46922473 у порядку пункту 4 розділу I, розділу V («Порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень»), розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Виконавче провадження № 46922473 відкрито 20.03.2015, про що свідчить відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження № 46922473, винесена 20.03.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

Враховуючи викладене, виходячи із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.04.2023 у межах виконавчого провадження № 46922473 у боржника ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 була наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 51 338,36 грн. та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Твердження заявника, що строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання потрібно рахувати з 14.03.2023 (з дня передачі та прийняття виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого) суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що зважаючи на існування заборгованості станом на 31.03.2023, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, нарахування виконавчого збору по суті є вірним та відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з абзацом 3 ч. 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Порушень процедури державним виконавцем не допущено, оскільки є факт заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за один рік.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскільки станом на день винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023 року заборгованість зі сплати аліментів з боржника у повному обсязі не стягнута, то у державного виконавця були наявні підстави для нарахування виконавчого збору. У чинному законодавстві відсутня заборона у порядку статей 68-71 Закону України «Про виконавче провадження» стягувати заборгованості зі сплати аліментів разом з нарахованим виконавчим збором, який є складовою частиною загальної заборгованості боржника за виконавчим провадженням.

Враховуючи, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27.09.2023 року визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу у розмірі 10 267 грн. 67 коп., винесену 14.07.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. відносно ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09.09.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а саме, слід визнати неправомірною постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняту 18 вересня 2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г., в межах виконавчого провадження № 46922473 при примусовому виконанні виконавчого листа № 310/2210/21, виданого 09 вересня 2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, в частині накладення суми штрафу у розмірі 10 267 грн. 67 коп. та визнати неправомірною вимогу старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білана Д.Г. від 28 вересня 2023 року в межах виконавчого провадження № 46922473, в частині накладення штрафу у розмірі 10 267 грн. 67 коп.

Аргументи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Щасливої М.О. про те, що виникнення заборгованості настало не з вини боржника, спростовується установленими судом обставинами, зокрема тим, що він працює заступником начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району з 02 вересня 2022 року, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце проживання: м. Бердянськ, Запорізька область, фактичне місце проживання/перебування: м. Запоріжжя, отже, мав можливість сплачувати аліменти.

Інші наведені у скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Щасливої М.О. доводи є аналогічними із доводами його скарги та були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що ОСОБА_1 пропустив 10-денний строк для подання скарги на дії державного виконавця колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Пасічник О.В., зокрема, просив суд поновити йому строк для звернення до суду зі скаргою.

Посилання апелянта на ту обставину, що боржником пропущений 10-денний строк для оскарження дій державного виконавця, оскільки боржник був ознайомлений з оскаржуваною постановою 29.09.2023, що підтверджується листом Бердянської МВА за вих. №01-13/1148 від 29.09.2023, який підписаний ОСОБА_1 , який станом на 29.09.2023 тимчасово виконував обов`язки начальника Бердянської МВА Бердянського району Запорізької області не свідчать про пропущення ОСОБА_1 строку на оскарження дій державного виконавця.

Так, на адресу Бердянської МВА надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.09.2023. Вказана постанова містила загальну суму заборгованості та не містила конкретизації з чого складається сума боргу на думку виконавця.

З метою перевірки правомірності постанови від 18.09.2023 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», ОСОБА_1 звертався до органу ДВС із заявами від 21.09.2023, 22.09.2023, 29.09.2023 про надання довідок про наявну заборгованість зі сплати аліментів, надання розрахунку суми заборгованості згідно Постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 18.09.2023, надання документів щодо перерахованих сум Боржником.

Лише 10.10.2023 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, з яких ним було встановлено з чого складається загальна сума заборгованості у розмірі 25 412,95 грн., яка зазначена у спірній постанові від 18.09.2023. Отримавши 10.10.2023 відповідь з державної виконавчої служби ОСОБА_1 в 10-денний строк звернувся до суду зі скаргою, а отже ним не пропущений строк на оскарження дій державного виконавця.

Щодо посилань в апеляційній скарзі представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на те, що під час винесення спірної постанови державним виконавцем було дотримано вимог закону та на момент винесення спірної постанови не існувало рішення Верховного Суду від 28.02.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 28.02.2024 встановив наступні порушення в діях державного виконавця, які мали місце вже на момент винесення постанови про накладення штрафу, а саме, державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу порушив вимоги частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою штраф слід стягувати на користь стягувача аліментів, а не держави.

Отже, Верховним Судом встановлено протиправність дій державного виконавця на момент винесення постанови про накладення штрафу від 14.07.2023.

Таким чином, посилання апелянта на те, що на день винесення спірних постанов та вимог не існувало жодного рішення суду, якими скасовано дії державного виконавця, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують. Під час винесення постанови державний виконавець порушив ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», і таке порушення відбулось 14.07.2023 (у день винесення постанови), а не 28.02.2024 у день винесення Верховним Судом постанови. Цією постановою лише констатовано факт вчинення порушення державним виконавцем, а моментом вчинення такого порушення є 14.07.2023.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині вимог скарги про визнання неправомірною постанови та вимоги державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_1 суми штрафу в розмірі 10 267,67 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційних скарг та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, колегія суддів виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються матеріалами справи, змістом оскаржуваного судового рішення, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи перевірені та їм дана належна оцінка.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційні скарги на неї, доводи яких не спростовують висновків ухвали, слід залишити без задоволення.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявникам у задоволенні їх апеляційних скарг на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останні не мають права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та представника ОСОБА_1 адвоката Щасливої Марини Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков