Провадження №2/748/1210/24
Єдиний унікальний № 748/4628/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Костюкової Т.В.

за участю секретаря Проненко К.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

01.11.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області звернувся адвокат Переверзєв Олександр Олександрович, який діє в інтересах позивача на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1105136 від 29.10.2024 року із позовною заявою в якій просить визнати виконавчий напис за № 23713, вчинений 02.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», заборгованості в сумі 10431,00 грн, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», на користь позивачки 10431,00 грн в рахунок повернення коштів стягнутих за спірним виконавчим написом, а також судових витрат.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивачці стало відомо про те приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною ,відкрито виконавче провадження №63010630 від 11.09.2020 року про стягнення заборгованості у сумі 10431,00 грн на підставі виконавчого напису № 23713, вчиненого 02.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем

Нотаріус вчиняючи нотаріальні дії у виконавчому написі зазначив, що пропонується стягнути з позивачки яка є боржником за кредитним договором № 2201489 від 22 червня 2019 року укладеним з нею та Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», заборгованості за кредитним договором за період з 22.06.2019 року по 31 січня 2020 року сумі 8631,00 грн та 1800,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом як плату яку поніс стягувач та яка підлягає стягненню з боржника.

Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 з тих підстав, що сума заборгованості, на яку претендує стягувач, є неузгодженою.. Вважає, що заборгованість, вказана у виконавчому написі, не є безспірною.

Чернігівський районний суд Чернігівської області ухвалою від 06 листопада 2024 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 31-33).

Відповідач у строк встановлений судом відзив на позов та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін не надав.

Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ч. 10 ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та письмових пояснень суду не надіслали.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 вересня 2020 року , приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис №23713, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість кредитним договором № 2201489 від 22 червня 2019 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», в сумі 10431,00 грн. , з яких 8631,00 грн,( заборгованість прострочена за сумою кредиту -3500 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3681,07 грн та строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1449,93 грн ) та 1800 грн- плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.04.2019 року по 31.01.2020 року (а.с.21).

10.09.2020 року представником ТОВ «Алекскредит» О.О. Івановою подана заява про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 02 вересня 2020 року за №23713 ( а.с 22)

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною було відкрите виконавче провадження № 63010630, яке 30.09.2024 року було закінчене , у зв`язку з погашенням боржником - ОСОБА_1 заборгованості в повному обсязі ( а.с 43)

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Зокрема згідно з указаним Порядком, стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, при цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати заборгованість, яка має бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Конверт надісланий на адресу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с 79) у зв`язку з чим отримати документи на підставі яких вчинявся виконавчий напис не має змоги

Варто відмітити, що захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 10.10.2018, справа № 61-10285св18.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17.

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису № 23713 від 02.09.2020 встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Пункт 2 до Переліку був внесений на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 № 662 та передбачав можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса з підстав, що випливають із кредитних відносин.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами».

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року від відповідача ТОВ «Алекскредит» витребовувалися документи, а саме належним чином завірена копія кредитної справи по договору № 2201489 укладеному між «Алекскредит» та ОСОБА_1 , детальну інформацію про рух коштів по кредитному рахунку та детальний розрахунок заборгованості за договором за період з 22 червня 2019 року по 31 січня 2020 року.

У строк визначений ухвалою суду відповідач надав до суду наявні в нього документи. З розрахунку заборгованості наданої відповідачем вбачається, що останній наданий по договору № 2201489 від 22.04.2019 року, становим на 31.01.2020 року та загальна сума заборгованості до договору становить 21213,50 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 3500 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1785 грн, заборгованість по простроченим процентам 13286, 00 грн та заборгованість по штрафу і пені 2642, 50 грн ( а.с 77)

Згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 22.06.2019 року по 31.01.2020 року . Стягується заборгованість в сумі 8631,00 грн, в тому числі прострочена за сумою кредиту -3500 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3681,07 грн та строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1449,93 грн .

Листом від 05.12.2022 року за № 446-12-2024 року - С, який був надісланий відповідачем до суду товариство заначило, що зверталося до приватного нотаріуса про стягнення частини суму боргу ( а.с 53 зворот.)

Разом з тим, як вбачається з детального розрахунку заборгованості станом на 31.01.2020 року загальна сума заборгованості до договору становить 21213,50 грн і дана заборгованість розрахована станом на кінець січня 2020 року, в той час як виконавчим написом стягнута заборгованість в сумі 8631,00 грн і як визначено нотаріусом у виконавчому написі за період 22.06.2019 року по 31.01.2020 року, тобто також станом на кінець січня 2020 року, з чого слідує, що на одну і ту ж сам дату наявні розрахунки заборгованості які в сумі мають розбіжності.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що товариство зверталося до приватного нотаріуса про стягнення лише частини суму боргу, з тих причин, що в такому випадку у виконавчому написі мав би бути визначений інший період за який стягується заборгованість і обов`язок нотаріуса в такому випадку мав бути зведений до того, щоб визначити правильний період стягнення заборгованості на підставі належного розрахунку заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та не встановив за який період стягується заборгованість, доказів протилежного суду не надано.

Отже, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також не доведено факт отримання позивачем ОСОБА_1 повідомлення - вимоги про наявність такої заборгованості. Копія відповідного повідомлення суду також не була надана, та як і не було надано детального розрахунку заборгованості з якого б вбачалася сума до стягнення становить 8631,00 грн, тобто така яка значиться в оскаржуваному виконавчому написі, з урахуванням чого позовна вимога про визнання виконавчого напис за № 23713, вчиненого 02.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», заборгованості в сумі 10431,00 грн, яка складається з 8631, 00 грн заборгованість за кредитом та 1800 грн- плата за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню

Судом встановлено, що 30.09.2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною виконавче провадження № 63010630 з примусового виконання виконавчого напису №23713, виданого 02.09.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було закінчено ( а.с 13)

Як вбачається з листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 01.10.2024 року за №106185 до неї як до приватного виконавця 30.09.2024 року надійшло повідомлення від стягування ТОВ «Алекскредит» про повну сплату боргу боржником. Станом на дату закінчення виконавчого провадження № 63010630 приватним виконавцем стягнуто та перераховано на рахунок стягувача - ТОВ «Алекскредит» грошові кошти в сумі 10431,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналізстатті 1212 ЦК Українидає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Дана правова позиція висловлена в Постанові КЦС ВС від 06.10.2021 у справі № 623/363/20.

Оскільки судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений 02.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, в межах виконання якого стягнуто з позивача на користь відповідача 10431,00 грн., є такими, що не підлягає виконанню, правова підстава збереження набутих відповідачем спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18.

Таким чином, оскільки даним судовим рішенням суд дійшов висновку про задоволення вимог про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 23713 виданого 02.09.2020 , вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем при вчиненні виконавчого напису на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», відтак позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 10431,00 грн, стягнутих в рамках виконавчого провадження № 63010630 відкритого на підставі виконавчого напису, є обґрунтованою, оскільки є похідною вимогою від основної вимоги. При цьому, суд також враховує, що правова підстава, яка слугувала для стягнення таких грошових коштів відпала. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти в сумі 10431,00 грн, стягнуті в рамках виконавчого провадження № 63010630 , відкритого на підставі виконавчого напису № 23713 виданого 02.09.2020.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 27.09.2024 року ( а.с 11); свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності, видане Переверзєву О.О. серії ЧН № 000288 від 16.02.2018 року ( а.с 6); витяг з реєстру платників єдиного податку ( а.с 7); виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( а.с 8);ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1105136 ( а.с 5); акт прийняття-передачі наданих послуг від 27.09.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 27.09.2024 року ( а.с 9) ; прибутковий касовий ордер від 27.09.2024 року на суму 6500,00 грн ( а.с 10).

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із цим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу понесених позивачем до суду не подав.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн., які документально підтверджені наданими позивачем доказами.

В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на суму 2422,40 грн. за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 23713 від 02.09.2020 року , про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості у розмірі 10431,00 (десять тисяч чотириста тридцять одна ) грн. 00 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 10431,00 грн в рахунок повернення коштів стягнутих за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 23713 від 02.09.2020 року, який визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 6500,00 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», , (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12-А)

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35 )

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А)

Суддя Т.В.Костюкова