УХВАЛА

19 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 523/12270/17

провадження № 61-14996ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської Ради, Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради, ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2024 року АТ «Ощадбанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 19 вересня 2024 року (надійшла до суду 11 листопада 2024 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано доплатити судовий збір у розмірі 69 503,76 грн. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

25 листопада 2024 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла заява АТ «Ощадбанк» про усунення недоліків та квитанція про доплату судового збору у розмірі 3 802,50 грн.

У заяві про усунення недоліків представник заявника зазначає, що розмір судового збору необхідно вираховувати із заставної вартості предмета іпотеки. Посилається на постанову Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі № 913/680/17.

Вказує, що відповідно до пункту 1.4 договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки (квартири) складає 354 000,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року продовжено АТ «Ощадбанк» строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 12 листопада

2024 року.

У вказаній ухвалі заявнику вкотре було роз`яснено, що позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов. Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження 12-76гс18).

17 грудня 2024 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла заява АТ «Ощадбанк» про усунення недоліків.

У вказаній заяві представник заявника знову зазначає, що розмір судового збору необхідно вираховувати із заставної вартості предмета іпотеки.

На підтвердження своєї позиції АТ «Ощадбанк» посилається на постанови Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/592/18, від 07 серпня

2019 року у справі № 907/628/17, від 11 червня 2020 року у справі № 917/1369/17, від 12 серпня 2021 року у справі № 913/680/17.

Заявник просить врахувати вказані постанови Верховного Суду та вирахувати розмір судового збору, виходячи з заставної вартості предмета іпотеки, а саме 354 000,00 грн.

Дослідивши вказані письмові пояснення, Верховний Суд приходить до висновку про можливість застосування вказаної практики Верховного Суду, однак з урахуванням того, що ціна позову визначається ринковою вартістю предмета іпотеки станом на день подачі позову.

Зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/592/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 913/680/17 (з посиланням на правову позицію, сформовану у постанові Великої палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження 12-76гс18)), на які посилається заявник в обґрунтування своїх доводів, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказував, що «правомірно розраховано та сплачено судовий збір при поданні позову майнового характеру, виходячи з ринкової вартості предмета іпотекистаном на 14.04.2017 року, визначеної звітом про оцінку, з урахуванням якої сума судового збору становить 120 814,50 грн (8 054 300 грн х 1,5%»; та «долучений позивачем до позову експертний висновок суб`єкта оціночної діяльності, щодо визначення ринкової вартості об`єкта оцінки містить висновок про ринкову вартість об`єкта оцінкистаном на 20.02.2017, згідно з яким ринкова вартість об`єкта оцінки становить 1 019 600,00 грн. Таким чином вартість предмета іпотеки на момент звернення до суду становила 1 019 600 грн.».

Верховний Суд у даній справі звертає увагу заявника, що заявник розраховує судовий збір, виходячи із заставної вартості предмета іпотеки у розмірі 354 000,00 грн, при тому така вартість вказана станом на 2007 рік, а з позовом заявник звернувся у 2017 році, тому вірним буде розраховувати судовий збір від ринкової вартості предмета іпотеки станом на день звернення до суду (тобто розміру виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна).

Ринкова вартість предмету іпотеки станом на момент звернення до суду з позовом не вказана в касаційній скарзі та доданих матеріалах, будь яких доказів (зокрема, звітів про оцінку спірної нерухомості станом на день подання позову, тобто станом на 2017 рік, а не станом на 2007 рік) заявником не надано.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки із поданої касаційної скарги та пояснень неможливо встановити ринкову вартість іпотечного майна, тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні касаційної скарги за вимогу майнового характеру.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовні вимоги майнового характеру (у розмірі 1,5 % від ціни спірного майна помноженого на 200 %)

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 12 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 388 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 12 листопада

2024 року та 27 листопада 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць