Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1363/16-ц
Провадження № 2/553/5/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Заяц В.В., Конновій Є.В., Камуз Я.М., Іжик А.В., Компанієць А.І., Штанько С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», ОСОБА_4 про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16 червня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 про відшкодування збитків задоволено.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 про відшкодування збитків скасовано, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2017 року усну заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лучко Т.І. про забезпечення доказів у справі - залишено без задоволення, в зв`язку з невідповідністю до вимог ст. 133 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ухвали суду від 30.10.2017 року витребувано докази у справі, а саме: у Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» інвентарну справу на нерухоме майно - квартиру, що у АДРЕСА_1 для огляду в судовому засіданні та інформацію за даними інвентарної справи щодо дати проведення останньої інвентаризації нерухомого майна, що у АДРЕСА_1 .

Визнано явку представника ПП ПБТІ «Інвентаризатор» обов`язковою в судове засідання призначене для надання пояснень в судовому засіданні.

Витребувано у Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області інформацію щодо адреси реєстрації ФОП ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 21.11.2017 року витребувано докази у справі, зобов`язано Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» провести інвентаризацію квартири АДРЕСА_2 та виготовити технічний паспорт станом на січень 2016 року.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 15 лютого 2018 року, прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі.

Викликано у судове засідання свідків по справі : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Витребувано у ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» копії правовстановлюючих документів та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до ухвали суду від 19 жовтня 2018 року , визнано явку третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ФОП ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року - призначено у справі судову будівельно - технічну експертизу.

Відповідно до ухвали суду від 11 вересня 2019 року, поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, в зв`язку з надходженням повідомлення № 30-19 від 09.09.2019 року про неможливість надання висновку судової будівельно технічної експертизи у справі, в зв`язку з ненаданням додаткових документів необхідних для проведення призначеної судом експертизи.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лучко Т.І. про витребування доказів задоволено.

Витребувано у Голови правління ОСББ «О. Бідного» Грубчака С.М. правоустановчі документи на будинок та технічну документацію на будинок та паспорт на квартиру АДРЕСА_2

Ухвалою суд від 10 грудня 2020 року призначено у справі судову будівельно - технічну експертизу.

Відповідно до ухвали суду від 25 травня 2021 року, лист судового експерта Авдєєва А.К. про доручення виконання призначеної у відповідності до ухвали суду від 10 грудня 2020 року судової будівельно - технічної експертизи судовому експерту Авдєєвій Н.М. задоволено.

Доручено виконання судової будівельно - технічну експертизи призначеної у відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року, у даній справі.

20 серпня 2021 року у відповідно до ухвали суду поновлено провадження у справі, призначено до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 04 жовтня 2021 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 ..

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року - визнано явку третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство « Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судове засідання обов`язковою .

Витребувано у ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» інвентарну справу на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2023 року призначено у справі судову будівельно технічну експертизу.

Відповідно до ухвали суду від 19 жовтня 2023 року клопотання судового експерта Авдєєвої Н.М. про забезпечення натурного обстеження об`єкта дослідження - задоволено.

Забезпечено судовому експерту Авдєєвій Н.М. безперешкодний доступ для проведення натурного обстеження об`єкта дослідження квартири АДРЕСА_2 , призначеного на 27 жовтня 2023 року з 19 год. 00 хв., в рамках проведення призначеної, відповідно до ухвали суду від 11 травня 2023 року, судової будівельно - технічної експертизи.

18 грудня 2023 року складено висновок експерта № 31 за результатами проведення будівельно технічної експертизи у справі.

Ухвалою суду від 04 січня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 19 лютого 2024 року визнано явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 обов`язковою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дігтярь Л.А. не з`явились, прохали проводити розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохали їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лучко Т.І. в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнали в повному обсязі та прохали відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення, які направлялись на їх адресу рекомендованими листами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносини.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 30 грудня 2015 року в присутності представника агентства нерухомості «Полтавська нерухомість» - ФОП ОСОБА_3 , був укладений Договір про наміри № 82119 ПН/ОП/1.3/1894 (т.1 а.с.3).

Відповідно до умов даного договору предметом цього договору є зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укласти та належним чином оформити нотаріальний договір купівлі продажу (Основний договір) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на умовах та в порядку, визначеному договором.

Так, у відповідності до п. 1.2 вказаного договору продавець ОСОБА_1 стверджує, що вищевказаний об`єкт нерухомості набутий добросовісно, та належить продавцю відповідно до вимог чинного законодавства України. На день підписання цього договору він не проданий, не подарований, зв`язками щодо третіх осіб не пов`язаний.

Відповідно до пункту 2.1 визначено, що, підтверджуючи намір та зобов`язання сторін укласти нотаріальний договір купівлі продажу об`єкта нерухомості до 15.01.2016 року - з метою забезпечення виконання умов цього договору, в момент його підписання ОСОБА_2 - надав, а ОСОБА_1 прийняла завдаток у розмірі 2% (два відсотки) 30 720 грн. За згодою сторін завдаток після укладення договору купівлі продажу зараховується виконавцю згідно Договору надання інформаційних послуг № 82119 07.10.2015 року ПН/ОП1/1.1/1203, як оплата за послуги по наданню інформаційних послуг ОСОБА_2 , та не входить до суми 1536000, яку ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 , згідно п. 1.4 під час укладення договору купівлі продажу.

В свою чергу, відповідно до пункту 3.1 продавець ОСОБА_1 зобов`язувалась: а) не змінювати умов продажу вказаного об`єкта нерухомості, в т.ч. його вартість, строк фактичної передачі, зняття з реєстраційного обліку без узгодження зі покупцем; не проводити його ремонт, пов`язаний з його повним або частковим переобладнанням,не демонтувати та не замінювати коунікаційні системи, обладнання, прибори ( в т.ч. газові плити, котли опалення, сантехніку), не розбирати та не міняти покриття підлоги, не проводити дії, які можуть впливати на перегляд вартості об`єкта нерухомості, що продається;

б) не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на відчуження вищевказаного майна або виникнення прав третіх осіб (оренда, найм, позичка, іпотека, обтяження тощо);

в) до укладення нотаріального договору купівлі продажу надати Довідку ЖЕКа про склад сім`ї, зареєстрованих у квартирі, що продається;

г) надати на підписання цього договору копії всіх необхідних для укладення основного договору документів, що засвідчують право власності на об`єкт нерухомості, який відчужується ( т. 1 а.с.3).

В обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_1 вказувалось про те, що зважаючи на умови договору від 30.12.2015 року, відповідач ОСОБА_2 зобов`язувався купити в строк до 15 січня 2016 року квартиру останньої та належним чином оформити нотаріальний договір купівлі продажу вищевказаної квартири. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання і кілька разів прохав перенести дату укладення договору купівлі продажу квартири, вказуючи про відрядження, стан свого здоров`я і членів його сім`ї, але потім останній відмовився укладати договір купівлі продажу квартири без надання будь-яких на те пояснень, в порушення взятих останнім на себе зобов`язань за договором від 30.12.2015 року, в зв`язку з чим позивачка змушена була звернутися до суду з вказаним позовом про відшкодування, відповідно до п. 4.2 підписаного сторонами договору, збитків понесених по підготовці документів для укладення нотаріально посвідченого договору купівлі продажу в розмірі завдатку у сумі 30 720,00 грн..

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Інститут свободи договору передбачає можливість сторін вільно визначати зміст договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, які не суперечать законодавству, з врахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому сторони мають право врегулювати й ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства та не суперечать ним.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір. В майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний її договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами, який би за своєю формою та змістом відповідав закону.

Статтею 571 ЦК України встановлено наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Попередній договір купівлі-продажу квартири чи будинку (чи ін. нерухомості) - це угода, яка створює для сторін зобов`язання, а саме укласти між його учасниками основний договір купівлі-продажу в зазначений термін на конкретних умовах та за конкретною вартістю. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15, постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 №3-11гс15 та від 24.09.2014 №6-122цс14. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Так, відповідно до умов вказаного вище договору про наміри від 30.12.2015 року, а саме: п. 4.2 визначено, що у випадку невиконання зобов`язання по укладенню нотаріального договору купівлі продажу у термін до 15.01.2016 року з вини покупця - ОСОБА_2 , відмови останнього від укладення договору купівлі продажу, завдаток, внесений ним відповідно до п. 2.1 цього Договору, вважається неустойкою та передається виконавцю, згідно договору про надання інформаційних послуг № 82119 07.10.2015 ПН/ОП1/1.1/1203, та служить оплатою за надані ним послуги та виконані по Договору роботи. ОСОБА_2 (сторона 1) зобов`язується також відшкодувати збитки, понесені (стороною 2) ОСОБА_1 по підготовці документів для укладення нотаріального договору купівлі продажу в розмірі завдатку передбаченого п.2.1 даного Договору.

На порушенні даного пункту договору наполягала сторона позивача в ході тривалого судового розгляду.

Положенням ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході судового розгляду справи за клопотанням сторони відповідача у справі проведено судову будівельно технічну експертизу у справі, за результатами експертного дослідження складено висновок експерта № 31 судової будівельно технічної експертизи від 18.12.2023 року, відповідно до якого встановлено, що при візуальному огляді квартири АДРЕСА_4 , встановлено невідповідність плану першого поверху багатоповерхового будинку літ. «А-15» АДРЕСА_5 ( т. 3 а.с.205-208), а саме:

- утворене приміщення в результаті об`єднання кухні 5 площею 12,1 кв.м. та балкону, шляхом демонтування вікна, дверей та підвіконної частини зовнішньої стіни;

- збільшена житлова площа за рахунок утворення приміщення в результаті об`єднання кімнати 2 площею 10,5 кв.м. та лоджії шляхом демонтування вікна, двері та підвіконної частини зовнішньої стіни.

Відповідно до вказаного висновку експерта зазначено, що встановити , коли було здійснене переобладнання квартири АДРЕСА_2 не представилось можливим ( т.3 а.с.218-221).

У вказаному вище висновку експерта зазначено, що при візуальному огляді квартири АДРЕСА_4 , встановлено, невідповідність плану першого поверху багатоповерхового будинку літ. «А-15» АДРЕСА_5 , а саме: утворене приміщення в результаті об`єднання кухні 5, площею 12,1 кв.м, та балкону шляхом демонтування вікна, дверей та підвіконної частини зовнішньої стіни; збільшена житлова площа за рахунок утворення приміщення в результаті об`єднання кімнати 2 площею 10,5 кв.м, лоджії шляхом демонтування вікна, двері та підвіконної частини зовнішньої стіни (т.3 а.с.205-208).

В свою чергу стороною позивача в продовж всього судового розгляду справи наведені вище факти щодо проведення перепланування квартири АДРЕСА_2 не визнавались та заперечувались навіть після встановленого факту проведення перепланування квартири експертом в ході проведення експертного дослідження. При цьому, стороною позивача встановлені вище факти не були спростовані шляхом подання належних та допустимих доказів, а саме щодо належного виконання з сторони продавця умов договору про наміри.

Наведені вище факти були підтвердженні свідками, які були допитані в ході судового розгляду справи, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які

за пропозицією ОСОБА_2 наприкінці 2015 року, були присутніми при огляді квартири АДРЕСА_2 та якими підтверджено наявність на час огляду перепланування в квартирі, а саме збільшення житлової площі квартири за рахунок балкону, що було видно в ході візуального огляду даної квартири. При цьому, свідки вказували про те, що в ході проведення візуального огляду квартири відповідачем ОСОБА_2 в їх присутності останніх позивачка ОСОБА_1 заперечувала наявність перепланування у квартирі, про те, в подальшому було виявлено, що вказані перепланування не були внесені до правоустановчих документів на квартиру, в зв`язку з чим ОСОБА_2 , який мав намір придбати дану нерухомість, її не придбав, оскільки ним були виявлені дані невідповідності в ході візуального огляду квартири та які не були внесені до правоустановчих документів, про що ним було вказано безпосередньо продавцю даної квартири, які стороною продавця на той час і до цього часу заперечувались та не визнавались.

Встановлені вище судом факти, вказують на порушення саме зі сторони ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, а саме п. 3.1 договору про наміри № 82119 ПН/ОП1/1.3/1894 від 30.12.2015 року, безпосередньо щодо зобов`язання продавця ОСОБА_1 не змінювати умов продажу вказаного об`єкта нерухомості, в тому числі його вартість, строк фактичної передачі, реєстраційного обліку без узгодження з покупцем ОСОБА_2 ; не проводити ремонт, пов`язаний з його повним або частковим переобладнанням, не демонтувати та не замінювати комунікаційні системи, обладнання, прибори, не розбирати та не міняти покриття підлоги, не проводити дії, які можуть впливати на перегляд вартості об`єкта нерухомості, що продається ( т. 1 а.с.3), що в свою чергу спростовує твердженення сторони позивача про наявність у ОСОБА_2 обов`язку щодо відшкодування перед позивачем збитків на підставі наданого договору.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що стороною відповідача було надано належні докази на підтвердження своїх заперечнь проти позову та такі його доводи не були спростовані належними та допустимими доказами сторони позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Як вказав Європейський суд з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування збитків є такими, що до задоволення не підлягають.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку залишення без задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лучко Т.І. про стягнення витрат понесених в ході судового розгляду стороною відповідача у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 26 червня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Лучко Т.І. подано заяву про стягнення з позивача ОСОБА_1 фактично понесених витрат відповідачем пов`язаних з розглядом справи, які складаються з витрат: за надану правничу допомогу у справі, відповідно поданих доказів, квитанцій про сплату коштів на експертне дослідження, а саме: проведення будівельно - технічної експертизи, складання процесуальних документів, відзиву на апеляційну скаргу на оскарження ухвали про призначення експертного дослідження та довідки розрахунку правничої допомоги.

Так, однією з засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Так, практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування судових витрат відбувається в такі етапи:

-попереднє визначення суми судових витрат у відповідності до ст. 134 ЦПК України;

-розподіл судових витрат між сторонами ( стаття 141 ЦПК України).

Таким чином, цивільне процесуальне законодавство України передбачає необхідність сторони подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справ, разом з першою заявою по суті спору.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021 року, № 905/716/20 від 08.04.2021 року, № 916/2087/18 від 31.03.2021 року, № 922/3812/19 від 10.12.2020 року зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі № 922/676/21 Верховний Суд окремо звернув увагу на те, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Отже, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях позбавляє іншу сторону реалізувати свої процесуальні права з подання заперечень, заяв, клопотань у порядку та строки визначені законом.

З 15.12.2017 року Цивільно - процесуальний кодекс України діє в редакції, затвердженій ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного - процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Так, відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ ЦПК України справи в судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами , що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв`язку з змінами до цивільного процесуального кодексу України, за згодою сторін, у даній справі судом прийнято ухвалу від 15 лютого 2018 року про продовження розгляду справи за правилами, встановленими ЦПК України, в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року.

Так, у ході підготовчого провадження стороною відповідача у строк визначений ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 15 лютого 2018 року, якою надано стороні відповідача строк для подання відзиву на позов, було подано 11 травня 2018 року: заяву про виклик свідків ( т.1 а.с.184-185), заяву про призначення будівельно технічної експертизи ( т.1 а.с.186-187), клопотання про витребування доказів ( т.1 а.с.188-189).

Разом з цим, орієнтовного розрахунку своїх судових витрат та клопотання про їх стягнення з протилежної сторони стороною відповідача до суду подано не було з невіломих суду причин.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 13 год. 00 хв. 27 червня 2018 року в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду м. Полтави за адресою м. Полтава, вул. А.Кукоби, 37.

Вирішено викликати у судове засідання свідків по справі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Витребувано у ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» правовстановлюючі документи та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_6 та копію інвентарної справи.

Отже, суд приходить до винсовку, що під час попереднього судового провадження стороною відповідача не було анонсовано своє право щодо відшкодування судових витрат, які сторона відповідача очікувала понести у ході судового розгляду даної справи.

З огляду на викладене вбачається, що неподання стороною відповідача орієнтовного розрахунку судових витрат у справі саме на стадії підготовчого судового розгляду справи, яке гарантувалось судом ухвалою суду від 15 лютого 2018 року, не може бути гарантією на відшкодування таких витрат, про які заявлено стороною відповідача лише 24 червня 2024 року.

Таким чином, на переконання суду стороною відповідача у даній справі не було дотримано процесуального порядку та строків подання клопотання про відшкодування судових витрат у справі. Наведені вище фактичні обставини справи свідчать про непослідовність та несвоєчасну реалізацію стороною відповідача ОСОБА_2 свого права на відшкодування дійсних і фактичних судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 553/1363/16-ц, оскільки про такий намір у вигляді подання орієнтовного розрахунку судових витрат у справі стороною відповідача не було заявлено на стадії підготовчого провадження у справі.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про те, що стороною відповідача ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження у строк визначений ухвалою суду від 15 лютого 2018 року, яка ухвалена за участі представників сторін у справі не подано орієнтовного розрахунку судових витрат у справі, що в свою чергу вказує про те, що сторона відповідачау даній справі не анонсувала та відповідно не мала наміру на стягнення понесених нею судових витарт у даній справі.

На підставі встановлених вище обставин справи, суд приходить до беззаперечного висновку, що стороною відповідача ОСОБА_2 у процесуальний спосіб не забезпечено право сторони відповідача на відшкодування понесених судових витрат у вказаній справі шляхом подання у строк та у порядку визначеному законом відповідного клопотання орієнтовного розрахунку судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.626, 628, 635, 546, 571 Цивільного Кодексу України ст.ст. 4, 12,13, 81,83 141, 182, 264-265, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», ОСОБА_4 про відшкодування збитків відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лучко Т.І. про стягнення з позивача ОСОБА_1 судових витрат пов`язаних з розглядом справи - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду. шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

Треті особи:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 , адреса, АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо;

Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", м. Полтава, пров. Р. Шухевича,4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко