Справа № 161/9021/24
Провадження № 2/161/2947/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тарновської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Стретович І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу №161/9021/24 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2024 року позивач звернулася в суд з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2023 року позивач замовила у відповідача, як фізичної особи-підприємця, поставку товару (міжкімнатних дверей, коробок до них, врізку, петлі тощо) загальною вартістю 64 070,00 грн.

Остаточне замовлення було оформлено видатковою накладною від 09 травня 2023 року.

Позивач вказує, що їй було постановлено лише 3 дверей з 7.

Між сторонами існував судовий спір про неналежну якість поставлених дверей, у задоволенні відповідного позову судом було відмовлено.

У зв`язку з чим, а також неповною поставкою замовлено товару, позивач спочатку зверталася до відповідача з вимогою поставити товар у повному обсязі, але відповідач ігнорувала її вимоги.

Вважає, що відповідач порушила умови договору купівлі-продажу.

З цих підстав просить суд:

1) розірвати договір купівлі-продажу 7 міжкімнатних дверей, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 62 850,97 грн.;

2) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що весь товар є у неї в наявності, а позивач ухиляється від його отримання.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що не в змозі поставити решту 4 дверей, оскільки продала їх іншим людям. Позовні вимоги заперечила, як і її представник у судовому засіданні.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_3 , основним видом господарської діяльності якої є роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, з приводу надання послуг з підбору міжкімнатних дверей.

Вищевказане замовлення здійснювалося за індивідуально визначеними позивачкою вимогами (характеристиками) щодо товару.

На виконання вищевказаних домовленостей позивачкою було перераховано на користь відповідачки грошові кошти в загальній сумі 62850,97 грн.

Варто зауважити, що сторонами не обумовлювалися порядок проведення розрахунків та строки виконання поставки товару.

Досягнувши згоди з приводу усіх істотних характеристик товару, 09.05.2023 року ФОП ОСОБА_3 було видано позивачці видаткову накладну № 47 на здійснене нею замовлення.

Вказані обставин встановленні рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року у цивільній справі №161/13722/23, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 06 березня 2024 року, ухвалено у спорі між тими ж сторонами.

Цим же рішенням було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, який був мотивований неналежною якістю поставленого товару.

З пояснень наданих сторонами у судовому засіданні слідує, що спочатку позивачу було поставлено 3 дверей з 7, які в подальшому, на вимогу позивача, відповідач забрала.

Наразі, з пояснень відповідача, слідує, що решту 4 дверей вона не в змозі поставити, оскільки продала їх.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 670 ЦК України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

В даному випадку судом встановлено, що відповідач передала позивачу товар у меншій кількості, ніж було обумовлено ними, а саме 3 дверей замість 7. Матеріали справи доказів протилежного не містять, а у цивільній справі №161/13722/23 іншого не встановлювалося.

Отже, позивач, як покупець, на підставі ч.1 ст. 670 ЦК України має законне право або вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

В даному випадку, як видно з матеріалів справи, позивач спочатку вимагала передання товару, якого не вистачало, але відповідач не задовольнила її вимогу. Крім того, у судовому засіданні відповідач самостійно підтвердила, що передати решту товару не в змозі, у зв`язку з тим, що вже реалізувала решту 4 дверей.

З наведеного слідує, що позивач вправі вимагати від відповідача повернення сплаченої за весь товар грошової суми на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України і позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог про розірвання договору, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З матеріалів справи слідує, що відповідач, як продавець товару, істотно порушила вимоги договору, а саме поставила товар не в обумовленій сторонами кількості. У зв`язку з цим, а також реалізацією позивачем свого права на повернення сплачених за товар коштів, договір між сторонами слід розірвати, задовольнивши позов в цій частині.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що вимоги позивача, як споживача, було задоволені судом на підставі ст. 670 ЦК України, а саме у зв`язку з неповною поставкою товару відповідачем, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід присудити 1 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 20 000,00 грн. є завищеним та явно не відповідає ступеню моральних страждань позивача.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу 7 міжкімнатних дверей, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 62 850 (шістдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 97 коп. сплачені за товар.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 19 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк