Справа № 274/7392/23 Провадження № 2/0274/214/24 РІШЕННЯ
16.12.2024 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №122-05П/2007-і від 03.12.2007 в розмірі 197731,98 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 03.12.2007 між акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 122-05П/2007-і, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 150000,00 грн. зі сплатою 17,7 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 02.12.2017. 24.04.2023 між позивачем та акціонерним товариством «Мегабанк» було укладено договір № GL3N022131 про відступлення прав вимоги, за умовами якого акціонерне товариство «Мегабанк» відступило йому право вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 коштів, право на одержання яких належить АТ «Мегабанк». Позивач набув право вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сум заборгованостей за кредитним договором 122-05П/2007 від 03.12.2007, договором поруки №122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007.
На даний час ОСОБА_4 продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає.
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором був укладений договір поруки №122- 05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007 між акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_3 , згідно якого остання взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_4 , які випливають з умов кредитного договору.
Позивач вважає, що наявні всі правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №122-05П/2007-і від 03.12.2007 в розмірі 197731,98 грн.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 25.10.2023 позовну заяву залишено без руху надано строк для усунення недоліків, які були ним усунуті 17.10.2024.
Ухвалою суду від 01.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16.04.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує, з наступних підстав. Зазначення в якості боржника по кредитному договору № 122-05П/2007 від 03.12.2007 на загальну суму в розмірі 197731,98 грн ОСОБА_3 , без посилання на договір поруки за № 122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007, вважає безпідставним, так як відповідачка не є строною цього договору, відповідальність за його невиконання нести не може. Також, строк дії договору закінчився 02.12.2017, саме з цієї дати кредитор набув права на стягнення суми кредиту з ОСОБА_5 . Просить застосувати строк позовної давності. Договір позики № 122-05ПВ/2007-п-2 від 03.17.2007 наданий суду, як укладений між банком та відповідачкою, однак він підписаний іншою особою. Просить відмовити у задоволенні позову.
23.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає наступне. Доводи представника відповідача, що відповідач не може нести відповідальність за кредитним договором не заслуговують на увагу. Порука є одним із засобів забезпечення виконання зобов`язань. За договором поруки № 122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007 відповідач поручилася перед кредитором за виконання боржником ( ОСОБА_4 - третьою особою у справі) свого обов`язку за кредитним договором № 122-05П/2007 від 03.12.2007. ОСОБА_4 свої зобов`язання за кредитним доовором не виконав, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з поручителя, відповідача у справі - ОСОБА_3 . Вважає, що відповідач намагається ухилитись від відповідальності. Посилання на підписи в паспорті відповідача безпідставні, жоден нормативно правовий акт не встановлює, що особистий підпис у паспорті є зразком підпису громадянина для всіх наступних підписуваних ним документів. Також, позивач зазначає, що строк позовної давності не порушено, адже з 12.03.2020 на всій території України введено карантин, який неодноразово продовжувався, з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк позовної давності у цей період не застосовується. Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 23.09.2024 призначено по цивільній справі № 274/7392/23 судову почеркознавчу експертизу.
Ухвалою суду від 30.09.2024 поновлено провадження у цивільній справі № 274/7392/23 за клопотанням представника відповідача.
Ухвалою суду від 23.10.2024 клопотання представника відповідача про витребування доказів - задоволено. Витребувано з архіву Богунського районного суду м. Житомира матеріали цивільної справи № 2-316/2011 для огляду в судовому засіданні.
19.11.2024 представник відповідача - адвокат Рись В.Г. подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якої зазначає, що підставою позову позивач убачає в тому, що 24.04.2023 між ним та АТ "Мегабанк" було укладено договір № GL3N022131 про відступлення прав вимоги, за умовами якого АТ "Мегабанк" відступило йому право вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Позивач вважає, що відповідно до умов цього договору набув право вимоги за кредитним договором № 122-05П/2007 від 03.12.2007, договором поруки № 122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007. Відповідачка не є стороною кредитного договору № 122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007 на загальну суму в розмірі 197731,98 грн. Кредитний договір укладено на строк з 03.12.2007 по 02.12.2017. Таким чином, строк дії кредитного договору закінчився 02.12.2017. Шестимісячний термін на пред`явлення вимоги до поручителя закінчився 02.06.2018. Ураховуючи той факт, що протягом цього строку банк з позовом до поручителя не звертався, позовні вимоги, пред`явлені поза вказаним строком задоволенню не підлягають. 16.04.2024 представником відповідачки було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, доповнення та уточнення до якої вносяться цією заявою. Також звертає увагу суду, що відповідачка жодних договорів не підписувала, договір поруки наданий позивачем не посвідчений нотаріально.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив застосувати строк позовної давності.
Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що 03.12.2007 між ВАТ "Мегабанк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 122-05П/2007 на строк з 03.12.2007 до 02.12.2017.
03.12.2007 між ВАТ "Мегабанк" та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 122-05ПВ/2007-п-2, за умовами якого, поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_4 , в повному обсязі усіх його обов`язків, що виникли з кредитного договору № 122-05П/2007 від 03.12.2007.
Відповідно до договору № GL3N022131 про відступлення прав вимоги від 24.04.2023, АТ "МЕГАБАНК" відступило ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право вимоги, у тому числі до ОСОБА_4 , кредитний договір № 22-05П/2007 від 03.12.2007, до ОСОБА_6 , іпотечний договір № 122-05П/2007-і від 03.12.2027, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та до ОСОБА_3 , договір поруки 122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007, що підтверджується копією договору та копією реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/іпотекодавців/поручителів за такими договорами.
ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (провадження № 14-143цс20) зроблено правовий висновок про те, що після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів поручитель не може окремо ініціювати вирішення спору про визнання відсутності у кредитора права вимоги (про визнання поруки припиненою). Такий окремий позов не є належним способом захисту, а тому його не можна задовольнити. Наявність у поручителя відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування банком боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення коштів. Оскільки банк ініціював вирішення такого спору, поручитель може ефективно захистити своє право саме у справі № 462/5579/15-ц, заперечуючи проти позову кредитора, наприклад, через те, що порука припинилася. Для цього непотрібно заявляти зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора (про визнання поруки припиненою) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункти 62-63)).
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.
Отже, порука - це строкове зобов`язання і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Аналіз вищенаведеної частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом вказаного строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, в тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.
У справі, яка розглядається, встановлено, що договором поруки №122-05ПВ/2007-п-2 від 03.12.2007 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а отже до встановленої на підставі вказаного договору поруки підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 559 ЦК України щодо шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
За змістом пункту 3.2.1 укладеного між ВАТ "Мегабанк" та ОСОБА_4 кредитного договору № 122-05П/2007, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі до 16:00 год 02.12.2017.
Такий строк виконання основного зобов`язання також був погоджений поручителем ОСОБА_3 у договорі поруки № 122-05ПВ/2007-п-2.
Суд враховує, що із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19) дійшла висновку про те, що умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).
Оскільки договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, суд приходить до висновку про те, що умова пункту 5.2 договору поруки про дію поруки до повного виконання всіх зобов`язань боржника за основним договором, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, адже суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. Тому в даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки за спливом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя.
У зв`язку з цим, починаючи з 2.12.2017 по 2.12.2018 позивач мав би пред`явити до поручителя вимогу про стягнення заборгованості, проте позивач звернувся із позовом до суду до поручителя лише 23.10.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку, який був передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України.
Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.
Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п`ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.
Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.
Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.
Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справа № 604/156/14-ц (провадження № 14-644цс18).
В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, встановивши, що з даним позовом до суду банк звернувся 23.10.2023 року, тобто, більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов`язання, суд дійшов висновку про те, що зобов`язання за договором поруки, укладеним між банком і відповідачем, припинилися та підстави для стягнення з неї кредитної заборгованості відсутні.
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , р.н., адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2024.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА