справа № 361/3413/24
провадження № 2/361/3457/24
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просила виділити їй у натурі на праві власності 3/10 частки житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, які перебувають у спільній частковій власності сторін, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із приміщень загальною площею 43,2 м2, житловою площею 16,7 м2, зокрема, такі приміщення житлового будинку: кімната 2.1 площею 2,9 м2, кімната 2.2 площею 6,4 м2, кімната 2.3 площею 11,2 м2, кімната 2.4 площею 7,7 м2, кімната 2.5 площею 9,0 м2, кімната 2.6 площею 2,3 м2 та кімната 2.7 площею 3,7 м2, без надвірних будівель і споруд (цивільна справа № 361/3413/24, провадження № 2/361/3457/24).

15 квітня 2024 року ухвалою суду провадження у даній цивільній справі відкрито, визначено проводити розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

25 червня 2024 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності сторін, у якому просив суд виділити йому у натурі на праві власності 1/10 частку житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із таких приміщень: кімната 1-3 житловою площею 15,6 м2, без надвірних будівель і споруд, та припинити право спільної часткової власності на 1/10 частку даного житлового будинку, що за ним зареєстрована (цивільна справа № 361/3413/24, провадження № 2/361/4287/24).

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Присвоїти об`єднаній цивільній справі єдиний унікальний номер 361/3413/24, провадження номер 2/361/3457/24.

Суд встановив, що спірний житловий будинок, загальною площею 117,5 м2, житловою площею 60,1 м2, що позначений на плані А-1, який складається із двох квартир: квартири АДРЕСА_2 (загальною площею 74,3 м2, житловою площею 43,4 м2) та квартири АДРЕСА_3 (загальною площею 43,2 м2, житловою площею 16,7 м2), із господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, вбиральня В, гараж Г, альтанка Д, колонка К, тротуар Т, огорожа N, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають у спільній частковій власності сторін у справі, зокрема, позивачу ОСОБА_1 у цьому нерухомому майні належить 3/10 частки, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 6/10 та 1/10 часток відповідно, що підтверджується технічними паспортами на даний житловий будинок.

Також судом встановлено, що між сторонами склався певний порядок користування цим нерухомим майном, зокрема, у користуванні позивача ОСОБА_1 у житловому будинку перебуває квартира АДРЕСА_3 (загальною площею 43,2 м2, житловою площею 16,7 м2), відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 (загальною площею 74,3 м2, житловою площею 43,4 м2).

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У ч. 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

01 жовтня 2024 року сторони у справі подали до суду заяву про затвердження укладеної ними 30 вересня 2024 року мирової угоди у даній цивільній справі, у якій просили суд з метою врегулювання даного спору між ними затвердити цю мирову угоду у справі.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Ліщук О.В., відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та його представник адвокат Федірко С.А. та відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просили суд постановити ухвалу про затвердження укладеної 30 вересня 2024 року сторонами у цій справі мирової угоди, на викладених у ній умовах, з метою вирішення спору між ними та закрити провадження у даній цивільній справі. Наслідки закриття провадження у справі їм відомі та зрозумілі.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

З`ясувавши позицію сторін, перевіривши умови мирової угоди та матеріали справи, суд дійшов висновку, що укладена сторонами у даній цивільній справі мирова угода може бути затверджена судом, оскільки відповідає волевиявленню позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стосується лише їхніх прав і обов`язків та предмета спору, умови мирової угоди вимогам закону не суперечать, прав, свобод чи інтересів інших осіб вони не порушують, наслідки укладання мирової угоди та закриття провадження у справі сторонам судом роз`яснені та зрозумілі.

Згідно із ч. 4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 49, 142, 182, 207, 208, 255, 256, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену 30 вересня 2024 року сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо врегулювання ними спору у справі на підставі взаємних поступок та уклали мирову угоду про наступне:

1) Сторони домовилися про виділення у натурі кожному належних їм часток у праві спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, а саме:

1.1) виділити ОСОБА_1 на праві власності у натурі 3/10 частки житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить їй на праві спільної часткової власності згідно із договором дарування від 17 вересня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрованим у реєстрі за № 4422, до складу яких входять приміщення житлового будинку: коридор 2.1 площею 2,9 м2, кухня 2.2 площею 6,4 м2, коридор 2.3 площею 11,2 м2, житлова кімната 2.4 площею 7,7 м2, житлова кімната 2.5 площею 9,0 м2, кладова 2.6 площею 2,3 м2 і тамбур 2-І площею 3,7 м2, всього загальною площею 43,2 м2, житловою площею 16,7 м2, тобто приміщення квартири АДРЕСА_3 цього житлового будинку, та надвірні споруди: колонка К;

1.2) виділити ОСОБА_2 на праві власності в натурі 6/10 часток у житловому будинку із надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать йому на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2009 року, виданого Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-707, які складаються з таких приміщень квартири АДРЕСА_2 житлового будинку: кухня 1.1 площею 19,2 м2, коридор 1-2 площею 4,2 м2, житлова кімната 1-4 площею 16,0 м2, житлова кімната 1-5 площею 11,8 м2, кладова 1-6 площею 7,5 м2, всього загальною площею 58,7 м2, житловою площею 27,8 м2 та надвірні будівлі і споруди: сарай Б, вбиральня В, огорожа N;

1.3) виділити ОСОБА_3 на праві власності у натурі 1/10 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві спільної часткової власності згідно із договором дарування частини житлового будинку від 23 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазарєвою В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 715, до складу якої входить приміщення квартири АДРЕСА_2 житлового будинку: житлова кімната 1-3 площею 15,6 м2, та надвірні будівлі і споруди: гараж Г.

2 Право спільної часткової власності для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , припиняється.

3) Сторони у справі стверджують, що, ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не будуть і не можуть бути порушені їх права та права будь-яких третіх осіб у тому числі й держави. Після набрання мировою угодою законної сили сторони не будуть мати одна до одної жодних майнових та моральних претензій.

4) Усі судові витрати у справі, у тому числі витрати на правову допомогу адвоката, сторони несуть самостійно.

5) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписуючи мирову угоду, заявляють про те, що вони не мають один до одного будь-яких претензій чи вимог майнового (компенсацій, відшкодувань тощо) або ж немайнового характеру у результаті затвердження мирової угоди.

6 Сторони погодили, що вони укладають мирову угоду під час дії в країні воєнного стану та форс-мажорні обставини до угоди не застосовуються.

7) Сторони, підписуючи мирову угоду, стверджують, що недієздатними чи обмежено дієздатними вони не визнані; їх волевиявлення щодо укладення цієї мирової угоди є вільним, усвідомленим і відповідає волі кожного; вони мають належне уявлення про сутність та зміст угоди та всіх її елементів. У них не існує ніяких факторів, які б могли вплинути на їхнє безпосереднє уявлення про мету цієї угоди; наслідки підписання мирової угоди їм відомі та зрозумілі; укладення мирової угоди відповідає їхнім інтересам, прав інших осіб і не порушує; мирова угода не приховує іншого правочину та спрямована на реальне настання її наслідків.

8) Сторони стверджують, що вони добровільно уклали мирову угоду та домовилися повідомити про це суд, подавши спільну заяву про затвердження мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі, додавши до заяви цю мирову угоду.

9) Ухвала суду про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом, який відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

10) Сторони на підставі ухвали суду про затвердження вказаної мирової угоди набувають право здійснити реєстрацію за собою права власності на майно, зазначене у пункті 1 цієї мирової угоди, в окремому порядку.

11) Наслідки затвердження даної мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди, передбачені ст. 256 ЦПК України, сторонам відомі та зрозумілі; повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

12) У разі невиконання сторонами затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження цієї мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

13) Мирова угода складена українською мовою і підписана у чотирьох оригінальних (автентичних) примірниках, що мають однакову юридичну силу: один примірник до суду та по одному примірнику для кожної сторони у справі. Мирова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Ухвала про затвердження мирової угоди набирає чинності з моменту набрання законної сили ухвали суду про її затвердження.

14) Мирова угода набирає чинності з дня постановлення судом у цій справі ухвали про затвердження мирової угоди та закриття провадження у даній справі.

15) Мирова угода складена та підписана сторонами добровільно без будь-якого примусу і відповідає дійсній волі сторін. Сторонам за мировою угодою роз`яснені наслідки такого рішення.

Провадження у цивільній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Дані про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дня набрання нею законної сили.

Суддя Дутчак І. М.