К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року місто Київ

справа № 752/7990/13-ц

провадження № 22-ц/824/8600/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів:Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І. від 5 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (стягувач), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Ян Анатолійович,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 1 вересня 2021 року.

Заява мотивована тим, що такий захід як обмеження у праві виїзду за межі України обмежує право заявника на свободу пересування; є недоцільним у період військового стану та не може слугувати додатковим заходом впливу для виконання судових рішень; матеріали справи не містять жодного доказу умисного ухилення від виконання зобов`язань.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 5 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що заявницею не додано до заяви докази направлення її копії іншим учасникам справи. Належним доказом направлення копії заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом із фінансовим чеком про відправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.

Зазначає, що норми статті 183 ЦПК України не поширюються на дані правовідносини, оскільки обмеження у праві виїзду боржника це є процесуальна дія, яку може вчинити виконавець шляхом видачі постанови про накладення такого обмеження, яка в подальшому розглядається судом. Дана процесуальна дія вчиняється на стадії виконання рішення, а тому щодо такої дії поширюються норми статті 74 Закону України "Про виконавче провадження". Щодо подання та розгляду заяви про скасування обмеження у праві виїзду боржника повинні застосовуватися ті ж норми, які застосовуються до розгляду скарг на дії виконавця.

Вказує, що до суду разом із заявою було подано оригінали квитанцій Укрпошти про направлення сторонам копії заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України; на даних квитанціях вказані трек-номери для відстеження відправлення, що дає можливість перевірити отримання адресатами відправлення. Жодна із сторін не заявила претензій щодо неотримання копії такої заяви чи отримання листа із заявою іншого змісту.

Вважає, що підстави повернення заяви є формальними, а оскаржувана ухвала є перешкодою у доступі до правосуддя.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористалося своїм правом на подання відзиву.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи

упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі "Дія 97" проти України» (заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, а й до національних судів.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справах "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року, заява № 39843/98; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Ухвалою суду першої інстанції, заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, повернуто без розгляду на підставі частини 4 статті 183 ЦПК України.

Оскаржуване судове рішення мотивоване тим, що боржник при поданні заяви до суду не надала доказів направлення її іншим учасникам судового провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частинами 2, 4 статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі

здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Розділ VI ЦПК України "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справа та рішень інших органів (посадових осіб)" передбачає можливість звернення боржника до суду, із вмотивованою заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (стаття 441 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21) зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України додано докази направлення заяви стягувачу та приватному виконавцю, рекомендованим відправленням: два фіскальні чеки від 25 листопада 2023 року АТ "Укрпошта" із зазначенням трек-номеру відправлень, кому направляється відправлення, прізвища оператора поштового зв`язку, вартість послуги (том І а.с. 235).

Як зазначено у частинах 8, 11 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю. Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Із системного аналізу зазначених норм Правил, колегія суддів робить висновок, що Кабінет Міністрів України відніс в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

У частині 2 статті 183 ЦПК України законодавець чітко не визначив категорію поштового відправлення, якою заявник має підтвердити надіслання заяви іншим учасникам справи (провадження).

Враховуючи, що з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність приписам чинного законодавства висновок суду першої інстанції щодо необхідності надання заявником опису вкладення з підписом працівника поштового зв`язку, оскільки цього не вимагає частина 2 статті 183 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 Правил зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Відтак, колегія суддів вважає, що належним доказом надіслання заяви є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Отже, висновок суду першої інстанції про повернення без розгляду на підставі частини 4 статті 183 ЦПК України заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, з тих підстав, що заявник не надала доказів направлення такої заяви іншим учасникам, є безпідставним, оскільки такі докази були надані, однак помилково не враховані судом першої інстанції.

Водночас колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 (провадження № 61?15520св20), з таких підстав.

У вказаній справі Верховний Суд виснував, що відповідно до розділу VII ЦПК України "судовий контроль за виконанням судових рішень - це окремий вид судового провадження, який передбачає окремий процесуальний режим розгляду справи. Дії щодо направлення процесуальних документів вчиняє суд. Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги, що вимоги частини 2 статті 183 параграфу 2 "Заяви з процесуальних питань" глави 1 розділу III "Позовне провадження" ЦПК України не регулюють процесуальні відносини справ за скаргами на дії чи бездіяльність державного виконавця, а положення частини 4 статті 183 ЦПК України поширюються виключно на заяви (клопотання, заперечення) з процесуальних питань, подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Натомість спірне питання врегульовано розділом VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) ", тому правовідносини не є подібними.

Таким чином, повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що

перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 5 лютого 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: