Справа № 502/2342/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Березнікова О.В.

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 26/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 , та спадкове майно, яке складається з 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_3 ). 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2/25 частин житлового будинку АДРЕСА_4 належало його батьку та чоловіку позивачки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого він ( ОСОБА_2 ) успадкував проте не оформив вказане спадкове майно. Інші по 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 належало спадкодавцю ОСОБА_2 та позивачці на праві спільної сумісної власності. Позивачка спадщину після смерті її сина прийняла, проте оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею право власності на на зазначені частки у спадковому майні в порядку спадкування після смерті сина.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про укладення шлюбу, Витягом з домової книги щодо реєстрації місця проживання.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), частка у якому належала йому як власнику відповідно до Свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_2 від 18.07.1994 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.10.2024.

Інші частки, а саме по 13/300 частин вказаного житлового будинку відповідно до вказаного Свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_2 належали членам сім`ї спадкодавця дружині ОСОБА_1 (позивачці) та сину ОСОБА_2 .

Відповідно до технічного паспорта від 10.01.2024 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 складається з: літ. літ. А -Б - житловий будинок (загальна площа 383,6 кв. метра, житлова площа 257,3 кв. метра), літ. В сарай, літ. Г сарай, літ. Д - сарай, літ. Е- вбиральня, літ. Ж гараж, №1-6- надвірні споруди.

Також після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_3 ), які належали йому як власнику відповідно до Договору дарування частини житлового будинку від 05.05.2005 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2005.

Відповідно до технічного паспорта від 10.01.2024 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 складається з: літ. А- житловий будинок (загальною площею 128,0 кв. метра, житловою площею 45,7 кв. метра), літ. Б- сарай, літ. В- вбиральня, літ. Гсарай, літ. Д сарай, літ. Е сарай, №1-3- надвірні споруди (копія додається).

Після смерті ОСОБА_3 вищевказане нерухоме майно успадкував проте не оформив його син ОСОБА_2 , дружина спадкодавця ОСОБА_1 від спадщини відмовилася, про що свідчить матеріали спадкової справи 118/2021.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивачки ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 16.03.2022 року, свідоцтвом про народження, Витягом з домової книги щодо реєстрації місця проживання.

Перед смертю ОСОБА_2 заповітів на своє майно не складав, спадкова справа не заводилася, про що свідчить інформаційні довідки зі Спадкового реєстру.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ), які належали йому як власнику відповідно до Свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_2 від 18.07.1994, а також 13/300 частин вказаного житлового будинку і 12/25 частин житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , які він успадкував, але не оформив після смерті батька ОСОБА_3 .

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивачка спадщину після смерті сина прийняла, який в свою чергу прийняв спадщину, проте не оформив, після смерті батька, якому належало на праві власності у вигляді часток зазначене спадкове майно, вищенаведене спадкове майно дійсно належало на праві власності спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , інші спадкоємці не встановлені.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Позивачка у позові також просила встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачка від спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 відмовилася, про що надала відповідну заяву до нотаріуса, а ОСОБА_2 спадщину після смерті батька ОСОБА_3 прийняв, оскільки проживав разом зі спадкодавцнм за однією адресою, проте не оформив її належним чином у зв`язку зі смертю.

Водночас фактом прийняття спадщини є обставини, які підлягають встановленню в судовому рішенні в описовій його частині, які підтверджуються достатніми та допустимими доказами. Такими є звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою (ст. 1269 ЦК України) та постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Вказане у цій справі встановлено, та не потребує зазначення у резолютивній частині рішення, оскільки не є належним способом захисту невизнаного права та норми чинного ЦК України від 16 січня 2003 року не передбачають встановлення факту прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 26/300 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , які складається з: літ. літ. А -Б - житловий будинок (загальна площа 383,6 кв. метра, житлова площа 257,3 кв. метра), літ. В сарай, літ. Г сарай, літ. Д - сарай, літ. Е- вбиральня, літ. Ж гараж, № 1-6- надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 12/25 частин житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальною площею 128,0 кв. метра, житловою площею 45,7 кв. метра), літ. Б- сарай, літ. В- вбиральня, літ. Гсарай, літ. Д сарай, літ. Е сарай, №1-3- надвірні споруди в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков