Справа № 944/5272/24
Провадження №6/944/52/24
УХВАЛА

25.11.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Боржник ОСОБА_1 звернулася до суду і з заявою про визнання судового наказу Яворівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2024 року у справі № 944/5272/24 таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви зазначає, що 24 вересня 2024 року Яворівським районним судом Львівської області у справі № 944/5257/24 видано судовий наказ яким стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 вересня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття. На даний момент та на момент звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів діти проживають із нею за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно вона утримує дітей та несе усі витрати, пов`язані із таким утримання, тому у неї відсутній обов`язок сплачувати аліменти батьку. Крім того, спір щодо визначення місця проживання дітей не вирішений, справа перебуває на розгляді Яворівського районного суду Львівської області. Таким чином, оскільки діти проживають із нею, виданий судовий наказ слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не прибула, однак її представник адвокат Куспись Є.А. подав заяву про розгляд справи без участі боржника та її представника, вимоги заяви підтримує.

В судове засідання стягував ОСОБА_2 не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає заяву у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву, додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що 24 вересня 2024 року Яворівським районним судом Львівської області у справі № 944/5257/24 видано судовий наказ яким стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 вересня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Підставою для видачі судового наказу було те, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку № 1348 від 18 вересня 2024 року, де також проживає батько дітей ОСОБА_2 , що підтверджується актом встановлення місця проживання.

При цьому, боржник ОСОБА_1 просить визнати даний судовик наказ таким, що не підлягає виконанню.

Мотивом заяви ОСОБА_1 є те, що діти на даний час та на час винесення судового наказу проживають боржником за судовим наказом і дитину утримує боржник за судовим наказом, тобто вона, яка фактично несе подвійні витрати, пов`язані з утриманням дітей, а тому виданий судовий наказ необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника відсутній у зв`язку із зазначених заявницею причин.

На підтвердження вказаних обставин боржником надано: акт обстеження умов проживання від 29 жовтня 2024 року про те, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку Ліцею № 10 «Тріумф» м. Бердичева Житомирської області № 01-10/501 від 28 жовтня 2024 року про те, що ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно навчається в Ліцеї № 10 «Тріумф» м. Бердичева Житомирської області в 6-Г класі.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 Цивільного процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 173 Цивільного процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні свідчать про відсутність боргових зобов`язань.

Згідно з ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

При цьому, словосполучення "або з інших причин" стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Аналіз вказаної норми Сімейного кодексу України свідчить, що право на звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів належить лише особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що донька з лютого 2023 року проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтями 76, 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною заявниці (боржника) надано докази фактичного проживання дітей із матір`ю щонайменше з 29 жовтня 2024 року (дата обстеження умов проживання) і на даний час, а сторона стягувача цього факту не спростовує, відомостей щодо проживання дітей разом із батьком у згаданий період не надає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Разом з тим, за обставинами даної справи, діти проживають з матір`ю, перебувають на її утриманні, що підтверджується письмовими доказами та не спростовується стороною стягувача.

Проживання дитини разом із заявницею, повне утримання нею своєї дитини в силу закону, а саме статтей 180, 181 Сімейного кодексу України, виключає наявність у боржника обов`язку сплачувати на користь стягувача аліменти на утримання цієї ж дитини.

Таким чином, враховуючи наведе вище, суд дійшов висновку, що обставини постійного проживання дітей з жовтня 2024 року та на даний час разом з матір`ю, яка є боржником по вказаному судовому наказу, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги стягнення аліментів з боржника, оскільки мати, з якою постійно проживають діти, несе витрати на їх утримання.

Вказані обставини та наявні у справі докази стороною стягувача не спростовані.

В даному випадку стягнення із заявниці аліментів на підставі судового наказу в примусовому порядку на утримання дітей, які і так нею утримуються до теперішнього часу, не відповідає принципам законності та справедливості.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до положень статті 432 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу від 24 вересня 2024 року Яворівським районним судом Львівської області у справі № 944/5257/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Керуючись ст. ст. 160, 173, 352-354, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 24 вересня 2024 року Яворівським районним судом Львівської області у справі № 944/5257/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Д.Б. Поворозник