Справа № 482/1214/24
Номер провадження 2/482/636/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря Шведова Я.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Вінницька міська рада як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

На обгрунтування позову позивач вказав, що він проживав у зареєстрованому шлюбу з відповідачем, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Непорозуміння між позивачем та відповідачем щодо участі у вихованні спільних дітей почались близько 10 років тому, оскільки відповідач - матір дітей не надавала їм належної уваги, не займалася їх вихованням, вела неналежний спосіб життя через систематичне вживання спритних напоїв, що й зумовило переїзд позивача, батька дітей, разом із дітьми до с. Писарівка, Вінницького району, Вінницької області, до будинку, що належить його матері, де й по даний час позивач разом з дітьми і своєю матір`ю, бабусею дітей, проживають.

Позивач зазначає, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно двоїх своїх неповнолітніх дітей, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, потрібному для їх нормального розвитку, не забезпечує дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для здобуття ними освіти.

Крім того, позивач вказує, що така поведінка відповідача унеможливлює вчинення позивачем будь-яких дій, пов`язаних із отримання дозволів на переміщення дітей, отримання віз та паспорту при необхідності виїзду за кордон, які можуть знадобитись у майбутньому, зокрема, для навчання дітей за кордоном, участі в спортивних змаганнях тощо. Все вищевказане призводить до негативних наслідків, насамперед, для дітей.

У зв`язку з цим, створились умови, які шкодять інтересам дітей, вказні дії, у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей.

Як зазначає позивач, діти сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 живуть добре, мають гарний догляд, мають гарний розвиток відповідно свого віку. Позивач весь свій вільний час присвячує дітям, займається їх духовним та фізичним розвитком, діти мають теплі і довірливі стосунки з батьком, проживають з позивачем і знаходяться повністю на його утримані. У вихованні сина позивачу допомагає бабуся дітей, яка проживає разом з ними. Дорослі з дітьми разом відпочивають, святкують дні народження та інші свята.

Позивач офіційно працевлаштований, має достойну заробітну плату. Стан здоров`я задовільний.

Всі спроби позивача налагодити відносини з відповідачем закінчилися нічим, не вийшло навіть пробудити в неї материнські почуття до власних дітей, будь-яке спілкування з відповідачем для вирішення необхідних питань стосовно дітей, в яких обов`язкова участь матері, остаточно припинені, остання на зв`язок не виходить.

Позивач жодним чином не перешкоджав спілкуванню відповідача з дітьми і всілякими способами намагався привернути її увагу до дітей, але всі його зусилля виявилися марними.

Позивач зазначає, що таким чином, відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених законом на батьків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні неповнолітніх дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні позивача.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд позбавити відповідача її батьківських прав щодо дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності та вказав що свої позовні вимоги позивач підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою повністю визнала заявлені вимоги позивача, не заперечувала проти їх задоволення судом та просила суд провести судовий розгляд у її відсутності.

Від представника третьої особи - Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 щодо її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

12.01.2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який в послідуючому, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2015 було розірвано, що підтверджено письмовими доказами.

За час перебування в шлюбі, у подружжя народилось двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.12.2008 р. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.04.2010 р.

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 близько 10 років живуть разом з позивачем та його матір`ю, бабусею дітей по АДРЕСА_1 і знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідками старости Вінницько-Хутірського старостинського округу №№ 6, 253 від 16.04.2024 року.

Як встановлено судом, орієнтовно в березні 2023 року, відповідач забажала забрати дітей до себе в м. Нова Одеса, Миколаївської області, на що погодився лише менший син ОСОБА_5 та батько цьому не заперечував.

Невдовзі після того, як ОСОБА_5 почав проживати разом із матір`ю, остання віддала його до інтернату КЗ «Антонівський мистецький ліцей» та залишила його без жодного зв`язку і контакту, де він перебував на повну державному утриманні. Зазначені обставини підтверджуються довідкою КЗ «Антонівський мистецький ліцей» № 103 від 09.04.2024 року, згідно якої ОСОБА_4 навчався в даному закладі з 04.04.2023 по 31.08.2023 року.

Також, згідно листа КЗ «Антонівський мистецький ліцей» №103 від 09.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_4 із 03.04.2023 р. у вказаному закладі проживав та перебував на повному державному утриманні за заявою матері. За час перебування у ліцеї життям сина цікавився виключно батько, забезпечував його усім необхідним та впослідуючому забрав його звідти до КЗ «Писарівський ліцей». Матір жодного разу не поцікавилась сином, контактів із закладом не здійснювала.

Згідно Акту від 15.04.2024 року, складеного в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 встановлено, що мати дітей - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та участі у вихованні дітей не приймає. Водночас до вказаного акту, батько з дітьми перебуває у гарних стосунках, які сприяють належному вихованню, навчанню та розвитку дітей. Стосунки в сім`ї позитивні та доброзичливі. Дорослі з дітьми разом відпочивають, святкують дні народження та інші свята.

Згідно довідки за № 46 та № 47 від 28.03.2024 р., неповнолітня ОСОБА_3 дійсно навчається у 9 класі та неповнолітній ОСОБА_4 навчається у 8 класі комунального закладу "Писарівський ліцей" Вінницького району, Вінницької області.

Характеристикою КЗ «Писарівський ліцей» № 49 від 29.03.2024 року на ОСОБА_4 встановлено, що він навчається у даному закладі із 1-го класу.

За час його навчання, матір дитини успіхами не цікавиться та школу на відвідує. Батько приділяє належну увагу вихованню дитини, підтримує зв`язок із класним керівником, регулярно відвідує школу, цікавиться успіхами та забезпечує усім необхідним.

Згідно характеристики КЗ «Писарівський ліцей» № 50 від 29.03.2024 року, ОСОБА_3 навчається у даному закладі із 01.09.2015 року з 1-го класу. Батько приділяє належну увагу вихованню дитини, підтримує зв`язок із класним керівником, регулярно відвідує школу, цікавиться успіхами та забезпечує усім необхідним, водночас, навчання доньки та успіхами матір не цікавиться, школу на відвідує.

Стан здоров`я дітей та батька підтверджується згідно довідок сімейного лікаря КНП «ЦПМСД №1 м. Вінниця» №23, 24, 25 від 04.04.2024 р.

Згідно характеристика на батька ОСОБА_1 , виданої поліцейським офіцером громади ОСОБА_9 від 03.04.2024 р., останній за місцем проживання характеризується позитивно, скарг та заяв від сусідів не надходило.

Позивач має постійне місце роботи на ТОВ «ВВК Груп», де характеризується якдисциплінований та відповідальний працівник, що підтверджується характеристикою ТОВ «ВВК Груп» №37 від 01.04.2024 р.

Як видно з затвердженого Вінницькою міською радою рішення від 24.09.2024 р. за № 01/00/011/163004, виконавчий комітет міської ради вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Така позиція органу опіки та піклування вмотивована тим, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_10 проживають з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

17.09.2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради дитина ОСОБА_3 повідомила, що їх мати - ОСОБА_2 не бере участі у їхньому з братом житті, не спілкується з ними, матеріально не допомагає, пояснила, що останній раз вона спілкувалася з мамою приблизно рік тому. Дівчинка зазначила, що єдині, хто піклуються про них з братом та доглядають їх, це тато ОСОБА_1 та бабуся по лінії батька, підтримує думку батька щодо позбавлення матері батьківських прав відносно них.

ОСОБА_10 на засіданні комісії повідомив, що з матір`ю ОСОБА_2 вони з сестрою не підтримують зв`язок, мати їм не телефонує, якщо телефонує, то спілкується лише з батьком ОСОБА_1 . Хлопець пояснив, що мати його та сестру з днями народження та святами не вітає, подарунки не дарує, наголосив, що не бажає з нею спілкуватися.

Мати дітей - ОСОБА_2 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини стверджувала, що батько ОСОБА_1 забороняє їй спілкуватися з дітьми, до служби у справах дітей щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми не зверталася, оскільки не вважала за потрібне. ОСОБА_2 повідомила, що сина ОСОБА_12 віддала в КЗ «Антонівський мистецький ліцей», оскільки він не слухався її, не допомагав по господарству, не хотів робити уроки, пояснила, що не відвідувала дитину в інтернаті, оскільки була зла на нього і не хотіла його бачити, не заперечувала, що не хоче його бачити і зараз.

Відповідно до інформації від 09.04.2024 року № 103, наданої КЗ «Антонівський мистецький ліцей» Миколаївської обласної ради, дитина ОСОБА_10 був зарахований до 7-го класу даного навчального закладу з 03.04.2023 року, проживав тут і перебував на неповному державному утриманні на підставі заяви матері ОСОБА_2 23.08.2023 року, за заявою батька, ОСОБА_1 , вибув у КЗ « Писарівський ліцей». За час перебування хлопця у ліцеї, батько, ОСОБА_1 , періодично телефонував та відвідував сина, тримав зв`язок з класним керівником, цікавився успіхами та життям дитини, забезпечував необхідними речами та приладдям, забирав його на літні канікули. Матір, ОСОБА_2 , за час перебування дитини у закладі не бачили.

Згідно з характеристикою учня 8-го класу ОСОБА_1 , виданої КЗ «Писарівський ліцей» від 29.03.2024 року № 49, дитина навчається у закладі з 1-го класу. Батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує зв`язок з класним керівником (у телефонному режимі), відвідує школу, цікавиться успіхами дитини. Мати, ОСОБА_2 , за період навчання дитини у школі, успіхами сина не цікавилася, школу не відвідувала.

Відповідно до характеристики учениці 9-го класу ОСОБА_3 , виданої від 29.03.2024 року № 50, виданої КЗ «Писарівський ліцей», дівчинка навчається у закладі з 01.09.2015 року з 1-го класу. Батько, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню доньки, підтримує зв`язок з класним керівником (у телефонному режимі), відвідує школу, цікавиться успіхами дитини. Мати, ОСОБА_2 , за період навчання дитини у школі, успіхами доньки не цікавилася, школу не відвідувала.

Згідно з довідкою від 16.04.2024 року № 6, виданою старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу громадянину ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходяться на його утриманні.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.09.2024 року, складеного працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , створені умови для проживання, навчання та розвитку дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Під час бесіди діти повідомила, що з мамою ОСОБА_2 не спілкуються.

Відтак, заслухавши інформацію по даній родині, виконкомом Вінницької міської ради було прийняте рішення про доцільність позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав відносно її двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо них, відсутності з її боку будь-якої участі у вихованні дітей, не надання їм матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дітей.

З наведеного видно, що ОСОБА_2 участі в утримані та вихованні своїх неповнолітніх дітей не приймає, не підтримує з ними зв`язку.

Так, відповідач здорова людина, знає, де живуть її діти, перешкод у спілкуванні з ними немає, однак відповідач на зв`язок з дітьми не виходить, вихованням їх, які проживає з батьком, не займається, належної уваги дітям не приділяє, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться про їхню долю взагалі.

За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідач порушила свої батьківські обов`язки, ухиляючись від їх виконання, в наслідок чого неповнолітні діти позбавлені материнської уваги і піклування, порушено їх права на належне батьківське виховання, спілкування, життя і розвиток в сім`ї.

Таким чином, відповідач зашкодила правам і інтересам дітей, які захищаються Декларацією прав дитини, Європейською конвенцією про права дитини та національним законодавством, в тому числі ст.ст. 150, 152, 155 СК України.

Ст.19, п.4 ч. 1 ст.164, ст. 166 Сімейного кодексу України, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, З ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив поняття «інтереси дитини», їх місце у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Умисне невиконання відповідачем свої батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей та ухилення від їх виконання знайшло своє підтвердження із досліджених судом доказів.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

При вирішенні справи, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька або матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Позивачем надано беззаперечні докази винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей.

Крім того, суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо предмету спору і встановлені органом опіки та піклування обставини, які не дають підстав для сумнівів у добросовісній поведінці батька щодо не перешкоджання матері, яка проживає окремо, у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні.

Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб..

Враховуючи вищевикладене,виражаючи турботу про долю дитини, керуючись п.2. ч.1.ст.164 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Вінницька міська рада як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, оскільки під час судового розгляду із досліджених судом доказів знайшло своє підтвердження умисне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей та ухилення від їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 484 грн. 48 коп.

З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 484 грн. 48 коп.

За таких обставин, керуючись ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Вінницька міська рада як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий (місце проживання: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 - 484 грн. 48 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову відповідно до квитанції № 4547-0006-6236-1372 від 03.06.2024 року - 484 грн. 48 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко