Справа № 632/389/24
провадження № 2/632/366/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" жовтня 2024 р. м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., секретаря судового засідання Кузьменко М.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника, адвоката Лозовського С.В., представника відповідача, адвоката Семеняка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до АТ «Райфайзен Банк» про захист прав споживачів та просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 131500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.12.2022 року вона звернулася до відділення банку АТ «Райфайзен Банк» у місті Первомайський (тепер Златопіль) Лозівського району Харківської області з метою поповнення картки, оскільки мала намір Донатити на Збройні Сили України. З 11-11 до 11:20 вона поповнювала свою карту АТБ Visa НОМЕР_1 через термінал кількома платежами (22000,00 грн., 28000,00 грн., 33000,00 грн., 29000,00 грн., 8200,00 грн., 11800,00 грн., а усього на загальну суму 132000,00 грн.). Зайшовши до кабінету побачила на своєму рахунку тільки 7000,00 грн. та одразу звернулася до співробітників банку перевірити, чому не вся сума надійшла, було перевірено, що 125000,00 грн. з рахунку були переведені на НОМЕР_2 АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 , про перерахунок коштів ні яких повідомлень не отримувала та розпоряджень про переведення своїх коштів не надавала особисто, а потім переведено ще 6500,00 грн. Додзвонившись до оператора банку, попросила скасувати ці перекази, пояснивши, що це робить інша особа без її дозволу, на підставі чого були заблоковані картки і рахунки, а перекази скасувати не змогла бо їх відправили в іншій банк АТ КБ «Приват Банк». Того ж дня звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Відділення поліції № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, на підставі чого було внесено до ЄРДР повідомлення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України. 24 грудня 2022 року було повідомлено, що банк проаналізував спірну транзакцію #452664 та не знайшов підстав для повернення коштів, це стало приводом звернення з даним позовом до суду та стягненням зазначеної суми з відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Лозовський С.В. позовні вимоги підтримали повністю та просили суд стягнути з відповідача на користь позивачки грошові кошти в загальному розмірі 131500,00 гривень, які були не санкціоновано списані з рахунку та були переведені на НОМЕР_2 АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 , і зокрема зазначили, що позивачка намагалася вжити всіх необхідних заходів, щоб запобігти списанню коштів. Вважають, що дана ситуація склалася через недосконале програмне забезпечення банку та неоперативне реагування на звернення позивачки. Вказала, що в момент несанкціонованих нею фінансових операцій, вона та особа, яка здійснювала ці операції одночасно перебували в системі дистанційного обслуговування "Raiffeisen online", а тому програмному забезпеченню банку повинно було здатися це підозрілим, що можливо вчиняються якісь шахрайські дії. Однак, програмне забезпечення банку на це взагалі не звернуло уваги, а тому саме з вини банку шахраї заволоділи її грошовими коштами.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Семеняка С., з урахуванням відзиву на позовну заяву представника відповідача, позовні вимоги не визнала повністю, зокрема зазначивши, що оскільки позивач в момент списання коштів перебувала в особистому кабінеті онлайн-банкінгу, без розголошення клієнтом третім особам автентифікаційних даних, зокрема логіна, пароля, а також одноразового пароля, що направлявся на фінансовий номер клієнта, проведення зазначених платіжних операцій технічно неможливо. А тому вважає, що дана ситуація виникла виключно через необачність позивача, і вини банку в списанні коштів позивача немає.

Суд, заслухавши вступне слово позивачки її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є клієнтом АТ "Райффайзен Банк", в якому на її ім`я відкритий рахунок, що підтверджується угодою комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та виписками з особових рахунків позивачки.

У період часу з 11-11 години до 11:20 години 23 грудня 2022 року невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до особистого кабінету позивачки в системі дистанційного обслуговування "Raiffeisen online" та заволоділи грошовими коштами, які були доступні на картковому рахунку, відкритому у банку на ім`я ОСОБА_1 , шляхом перерахування грошових коштів на карту АТБ Visa НОМЕР_1 через термінал кількома платежами (22000,00 грн., 28000,00 грн., 33000,00 грн., 29000,00 грн., 8200,00 грн., 11800,00 грн., а усього на загальну суму 132000,00 грн.) на власний картковий рахунок позивачки, що підтверджується виписками з особових рахунків позивачки.

Одразу, після поповнення карткового рахунку, позивачка перевірила його та не побачила сум поповнення і звернулася до співробітників банку перевірити, чому не вся сума надійшла. Працівниками банку було перевірено, що 125000,00 грн. з рахунку були переведені на НОМЕР_2 АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 , а потім переведено ще 6500,00 грн. Проте, про перерахунок коштів ні яких повідомлень позивачка не отримувала та розпоряджень про переведення своїх коштів не надавала особисто

За фактом незаконного заволодіння грошовими коштами позивачка одразу звернулася до АТ "Райффайзен Банк" із заявою (вимогою) про повернення грошових коштів, які були списані сторонній особі з її карткового рахунку. Потім 06 січня 2023 року, 27 січня 2023 року, 13 лютого 2023 року, 26 липня 2023 року АТ "Райффайзен Банк" надано відповіді про відмову у поверненні коштів, що були списані 23 грудня 2022 року, та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с. 6,7,9,11).

23 грудня 2022 року відомості про те, що невстановлені особи з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи з банківського рахунку ОСОБА_1 грошовими коштами у розмірі 131 500 гривень, внесені до ЄРДР за № 0000327 за попередньою кваліфікацією за частиною 2 статті 190 КК України (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про платіжні послуги" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки (п. 56). Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій (п. 36). Надавач платіжних послуг з ініціювання платіжної операції - юридична особа, яка в установленому цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України порядку отримала право на надання послуг з ініціювання платіжної операції (п. 37). Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі (п. 42). Неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі (п. 43). Неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно) (п. 44). Помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі (п. 69).

Відповідно до п.20 ст.38 ЗУ "Про платіжні послуги" користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором;

2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом;

3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до розділу VII "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" ПОЛОЖЕННЯ про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів (далі - Положення), затвердженого Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 року емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення (п. 138).

Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію,що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітент та спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. (п. 140 Положення ).

Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди) (п. 143 Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 146 Положення).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що:

«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання АТ "Райффайзен Банк" на ту обставину, що позивачка порушила Правила банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

Відповідач не довів того, що позивачка втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Судом встановлено факт звернення позивачки до банку про скасування спірних транзакцій, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї злочинних дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивачки була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цих транзакцій.

Крім того, позивачка звертався на гарячу лінію підтримки клієнтів банку, що підтверджується аудіозаписом розмов позивачки з віртуальним оператором та з фізичним оператором АТ "Райффайзен Банк", що грошові кошти позивачки були викрадені з її рахунків.

Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Таким чином, суд, урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов висновку, що відповідач АТ "Райффайзен Банк" не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що позивачка, як користувачка банківської картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по картці, її особового рахунку, акаунту чи особистого кабінету у системі дистанційного обслуговування "Raiffeisen online", незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала б змогу ініціювати платіжні операції 23 грудня 2022 року щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів у розмірі 131500,00 гривень.

Доводи представника відповідача про те, що позивачкою порушено правила банківського обслуговування фізичних осіб, що призвело до несанкціонованого списання коштів з її карткового рахунку, оскільки вона своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження.

Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Таким чином, суд встановив, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивачки, не довів, що позивачка, як володілець та користувач платіжних карток, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до його карткових рахунків чи надав інформацію третім особам, що дало б змогу ініціювати платіжні операції. На думку суду позивачка, як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а списання грошових коштів з карткового рахунку позивачки відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, та від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову, а тому відповідач повинен повернути на рахунок позивачки не санкціоновано перераховані грошові кошти у розмірі 125000,00 гривень та 6500,00 гривень.

Таким чином, позивачціипідлягають поверненню грошові кошти в розмірі 131500,00 гривень, шляхом відновлення вказаних коштів до того стану, у якому вони були перед виконанням несанкціонованих операцій, тобто станом на 23 грудня 2022 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Таким чином, оскільки позивачка звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів", а позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1315,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 131500,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на користь держави судовий збір в сумі 1315,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: 64102, м. Златопіль (колишній Первомайський) Лозівського району Харківської області, і.н. НОМЕР_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а; .

Повний текст рішення виготовлено 10.12.2024 року.

Суддя: С. В. Библів