Справа № 461/6360/23 Головуючий у 1 інстанції Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3651/23 Доповідач в 2-й інстанції Шандра М. М.
УХВАЛА

03 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 листопада 2023 року позов задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 23 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Сулимою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 6-3945.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1073,6 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від03 грудня 2024 року залучено ОСОБА_3 в якості правонаступника позивача ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову у цій справі, шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила заяву задовольнити. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи та вказану заяву, суд вважає, що така підлягає до задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Предметом позовних вимог у цій справі є визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного 23 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Сулимою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 6-3945. Предметом договору від 23 жовтня 2008 року є квартира АДРЕСА_1 .

Враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідач має об`єктивну можливість розпорядитися належним йому нерухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору довічного утримання, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що є реальна загроза відчуження майна відповідачем третім особам, що унеможливить виконання можливого рішення суду. Тому є всі достатні передумови для застосування судом заходів забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , слід задовольнити.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Стягувач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 )

Повний текст ухвали складено: 16.12.2024

Головуючий

Судді