ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу міської ради (Київської міської державної адміністрації ) «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Івашківський А.О. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунальної організації виконавчого органу міської ради (Київської міської державної адміністрації ) «Муніципальна охорона», в якому просив суд:

визнати незаконним та скасувати наказ від 05 березня 2022 року №192/13-к про його звільнення за прогули, що виданий директором Комунальна організація виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (КО «Муніципальна охорона») Чернишовим С.В. ,

поновити позивача на посаді старшого охоронника;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 березня 2022 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та справа призначена для розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 30 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що про розгляд справи не повідомлявся у встановленому законом порядку. Так, у матеріалах справи №761/10072/22, наявна довідка від 03 квітня 2023 року про доставку повідомлення у додатку «Viber» про призначення засідання на 13 червня 2023 року об 11-30 год, довідка від 13 червня 2023 року про доставку повідомлення у додатку «Viber» про призначення засідання на 09 жовтня 2023 року о 15-30 год та довідка про доставку електронного листа від 13 червня 2023 року. Однак, ані апелянт ані його представник не надавали письмової заяви-згоди на надсилання таких повідомлень та про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення або іншим доступним шляхом, як передбачено ч. 13 ст. 128 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу міської ради (Київської міської державної адміністрації ) «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Константинов Олексій Геннадійович вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача Комунальної організації виконавчого органу міської ради (Київської міської державної адміністрації ) «Муніципальна охорона» - Дмитренко Карина Миколаївна та Кияниця Олеся Вікторівна заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу міської ради (Київської міської державної адміністрації ) «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції керувався тим, що позивач, будучи належним чином повідомленим, повторно не з`явився в судове засідання, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направив.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з нижченаведених підстав.

За змістом частини першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами частини 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №759/6512/17, від 07 грудня 2020 року у справі №686/31597/19, від 20 січня 2021 року у справі №450/1805/18 та ін.

За обставин цієї справи, про судове засідання 13 червня 2023 року об 11-30 год. суд повідомив ОСОБА_1 шляхом доставлення судової повістки про виклик у додаток «Viber», а також на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1

Про судове засідання 09 жовтня 2023 року о 15-30 год. суд повідомив ОСОБА_1 шляхом доставлення судової повістки про виклик у додаток «Viber».

Також, про судове засідання 09 жовтня 2023 року о 15-30 год. суд повідомив представника позивача - адвоката Холупко С.В. під розписку.

Відповідно до статті 128 ЦПК України (у редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Можливість повідомлення учасника справи, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку передбачена у частинах дев`ятій, тринадцятій статті 128 ЦПК України.

Так, у частині дев`ятій згаданої статті зазначено, що суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Тож суд може повідомляти учасників справи про розгляд справи зазначеними засобами зв`язку, які забезпечуються фіксацію повідомлення або виклику лише у випадках термінової необхідності, передбачених ЦПК України.

У частині тринадцятій статті 128 ЦПК України передбачено, що за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №666/6309/13-ц, від 10 листопада 2022 року у справі №440/222/19, від 31 січня 2023 року у справі №693/812/21, від 24 липня 2023 року у справі № 495/6258/20 та ін.

Проте, у справі, що переглядається, у суду першої інстанції не було умов, передбачених частинами дев`ятою, тринадцятою статті 128 ЦПК України, для застосування такого способу сповіщення ОСОБА_1 про судовий розгляд, адже ЦПК України не передбачає термінової необхідності у розгляді даної категорії справ та в матеріалах справи немає відповідної заяви про виклик позивача/ його представника до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку.

Крім того, за змістом позовної заяви, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 вказана як засіб комунікації адвоката Івашківського А.О., який в інтересах позивача подав позовну заяву, а не позивача.

Таким чином, станом на 09 жовтня 2023 року мала місце перша неявка належним чином повідомленого позивача ОСОБА_1 у судове засідання, а тому були відсутні правові підстави для залишення без розгляду позову у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача у судове засідання, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є таким, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова