Справа № 541/2767/24
Номер провадження 2/541/1033/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренко Ростислав Андрійович , про визнання права власності в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ковердяєва Л.В., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренко Р.А., про визнання права власності в порядку спадкування. Свій позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . 03 липня 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренко Р. А. для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті її чоловіка ОСОБА_3 . В той же день позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_3 , а саме 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, позивачкою було пред`явлено нотаріусу в якості документу Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 238467, виданий Миргородським міським відділом земельних ресурсів від 07.07.2005 року на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 0975 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, де відповідно до списку співвласників земельної ділянки державний акт видано на двох співвласників, одним з співвласників є спадкодавець - ОСОБА_3 . Проте, приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренко Р.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою постанову нотаріус обґрунтував тим, що згідно зазначеного вище Державного акту на право власності на земельну ділянку, та додатку до Державного акту земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності - в якості співвласників, крім ОСОБА_3 сказано ще ОСОБА_1 , але без визначення часток кожного з них. Просила визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0, 0975 га. кадастровий номер :50:016:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 06.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.09.2024 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Витребувано у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренка Р.А. належно засвідчену копію спадкової справи, заведену після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Представник позивачки - адвоката Ковердяєва Л.В. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подала заяви про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа також подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 01.01.2024р., копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 06.09.1997 (а.с.14,15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у тому числі, у вигляді частини земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №238466 від 07 липня 2005 року. Співвласником земельної ділянки є ОСОБА_1 (а.с.21,22).

Як вбачається з копії спадкової справи №4/2024, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадщину після померлого прийняла його дружина ОСОБА_1 (а.с.68).

Крім того, з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса звернулась донька померлого відповідачка ОСОБА_2 (а.с.71-74).

Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини спадкова справа не містить. (а.с.67-81).

03 липня 2024р. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.79).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренко Р.А. від 03 липня 2024 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, спадкоємцем пред`явлено в якості документу Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 238467, виданий Миргородським міським відділом земельних ресурсів від 07.07.2005 року на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 0975 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, де відповідно до списку співвласників земельної ділянки державний акт видано на 2 - х співвласників, одним з співвласників є спадкодавець - ОСОБА_3 . Згідно зазначеного вище Державного акту на право власності на земельну ділянку, та додатку до Державного акту земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності - в якості співвласників, крім ОСОБА_3 сказано ще ОСОБА_1 , але без визначення часток кожного з них (а.с.17).

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 89 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.ч. 2 і 3 цієї статті до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як роз`яснено в п.3.4 узагальнення Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13: «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні».

Згідно з ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 цієї статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №238466 від 07 липня 2005 року за життя ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0973 га, кадастровий номер :50:016:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласник земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №238467 від 07 липня 2005 року за ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,0973 га, кадастровий номер :50:016:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с.22).

Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом майна свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливості належним чином оформити свої спадкові права на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :50:016:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,чим порушуються її права.

Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними і обґрунтованими, та такими, що ґрунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити, що частки ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:016:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становили 1/2 у кожного.

Оскільки позивачка виконала всі необхідні умови для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0973 га, кадастровий номер :50:016:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 17 грудня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян