Справа № 243/8632/24
Провадження № 2/243/2012/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Качалка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакуменко Анна Валеріївна до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Бакуменко А.В. звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Вимоги позову обґрунтовані наступним. 14 вересня 2002 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що на сьогоднішній час шлюбні відносини з відповідачкою фактично розірвані, разом вони не мешкають. Дитина - ОСОБА_4 проживає разом із ним. Вказує на те, що відповідачка погодилася з тим, що дитина буде проживати із ним склавши заяву про відмову від виховання дитини. Зазначив, що пізніше відповідачка стала заперечувати проти проживання дитини із батьком, та вказала, що буде подавати позов про стягнення аліментів. Вказує на те, що відповідачка ніде не працює та дитина знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. З огляду на викладене просив суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бакуменко А.В. у судове засідання не з`явивлися, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду висновок органу опіки, згідно якого Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитині із батьком - ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов`янська Донецької області, актовий запис № 513.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу, щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , остання відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки ОСОБА_4 , вказана заява була засвідчена приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. 01.10.2024 року за № 4983.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, орган опіки та піклування, керуючись інтересами дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважає за доцільне визначити місце проживання дитин із батьком ОСОБА_1 .

Частиною третьою ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що сторони фактично не проживають разом, позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають окремо від відповідачки.

Батько дитини - ОСОБА_1 опікується дитиною, займається вихованням, навчанням дитини, забезпечує необхідними побутовими умовами для її розвитку.

Відповідачка не заперечує щодо проживання дитини разом із батьком.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивач просить залишити судові витрати за собою.

Відтак, ухвалюючи рішення, суд залишає за позивачем витрати понесені ним при сплаті судового збору.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 19, 141, 160-161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 11, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 12, 13, 81, 137, 141, 263-268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакуменко Анна Валеріївна до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою його проживання або перебування.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського міськрайонного

суду Донецької області С.Г. Пронін