Справа № 456/2987/24
Провадження № 2/456/1020/2024
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

05 грудня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). Представник позивача адвокат Станько М.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Львівгаз збут» заборгованість за послуги з газопостачання, яка складається з основного боргу в сумі 42 260,59 грн., інфляційних втрат в сумі 2 070,77 грн. та 3 % річних в сумі 1 483,17 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що відповідач, який є споживачем природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 використовує для побутових потреб газ, який надається Товариством. Боржник є власником будинку, де використовується природній газ, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постачання природного газу є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Дані про те, що відповідач не користується послугами Товариства з постачання природного газу до домоволодіння відповідача або уклав договір постачання природного газу з іншим виконавцем послуг відсутні, а тому відповідач вважається таким, що прийняв оферту. Ще одним підтвердженням того, що споживач повністю погодився та прийняв умови договору на постачання природного газу побутовим споживачам є невиконання покладеного на споживача обов`язку передбаченого розділом ІІІ «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам», «Правил постачання природного газу» затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 де передбачено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного, в установленому порядку, договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, в свою чергу, Правилами закріплено, що споживач зобов`язується укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. За таких обставин відповідач зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із постачанням природного газу, яке надає товариство. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги з газопостачання, однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував вартість спожитого газу, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача адвокат Шевчик О.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Позиція відповідача. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду 10.07.2024, 26.07.2024, 27.08.2024, згідно з довідкою Укрпошти, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», 27.11.2024 з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про призначення судових засідань на 24.07.2024, 29.10.2024, 05.12.2024 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.7-8/;

Із довідки про фінансовий стан вбачається, що у споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 станом на травень 2024 року, заборгованість становить 42 260,59 грн. /а.с.9-10/.

Із розрахунку втрат від інфляції ТОВ «Львівгаз збут» вбачається, що сума інфляційних втрат за період з березня 2023 року по квітень 2024 року становить 2 070,77 грн. /а.с.11/;

Із розрахунку процентів ТОВ «Львівгаз збут» вбачається, що сума 3% річних за період з 11 березня 2023 року по 11 квітня 2024 року становить 1 483,17 грн. /а.с.12/;

З Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2500 вбачається, що даний договір є у загальному доступі, є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Права та обов`язки споживачів визначені розділом ІІ «Предмет Договору», розділом ІІІ «Надійність та якість газопостачання», розділом ІV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки Постачальника» /а.с.15-17/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2498, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з пунктами 23, 37 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Нормами п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За умовами ч. 2 ст. 12 вищевказаного Закону, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

У п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «При житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; у п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що ТОВ «Львівгаз збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Львівської області.

Судом також встановлено, що у власності відповідача ОСОБА_1 перебуває житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №374087450 від 12.04.2024.

Представник позивача ТОВ «Львівгаз збут» стверджує, що за вказаною вище адресою позивачем надаються відповідачу послуги з постачання природного газу, заперечень щодо вказаної обставини відповідачем суду не подано.

Як встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 42 260,59 грн., що підтверджується довідкою про фінансовий стан за рахунком № НОМЕР_1 , присвоєного споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини, що виникли між сторонами справи, регулюються, зокрема, Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за №1382/27827, а також іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30 вересня 2015 року, затверджено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

Так, відповідно до визначень, викладених в пунктах 2 та 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує, що кореспондується зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 п. 17 Правилам постачання природного газу, плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

У розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Окрім цього, відповідно до абз. 2, п. 4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем.

Згідно з п. 11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач звертався до позивача із заявою про припинення подачі газу, а відтак останній фактично користується послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а тому позов у цій частині є підставним і підлягає до задоволення.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так, позивачем надано розрахунок втрат від інфляції, які за період з березня 2023 року по квітень 2024 року становлять 2 070,77 грн., а також розрахунок 3 % річних за період з 11 березня 2023 року до 11 квітня 2024 року, що становлять 1 483,17 грн.

Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідач ОСОБА_1 суду не надав, тому беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання, яка складається з основного боргу в сумі 42 260,59 грн., інфляційних втрат в сумі 2 070,77 грн. та 3 % річних в сумі 1 483,17 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» /, юридична адреса: 79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 111А/ заборгованість за послуги з газопостачання, яка складається з основного боргу в сумі 42 260 /сорок дві тисячі двісті шістдесят/ грн. 59 коп., інфляційних втрат в сумі 2 070 /дві тисячі сімдесят/ грн. 77 коп. та 3 % річних в сумі 1 483 /одна тисяча чотириста вісімдесят три/ грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» /код , юридична адреса: 79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 111А/ сплачений судовий збір в сумі 3 028 /три тисячі двадцять вісім/ грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», , місцезнаходження: 79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 111А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення

виготовлено 18.12.2024

Головуючий суддя В. Л. Бучківська