КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/7753/13 Головуючий у І інстанції - Диба О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро», Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

установив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києваіз заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи: ТОВ «ФК «Кантієро», Оболонський ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року задоволено позов ПАТ «Банк «Київська Русь» та стягнуто з нього на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором №2843-45/5-2 від 25 лютого 2005 року в сумі 2341578, 82 грн. загальної заборгованості, з яких: 2216350, 85 грн. - основна сума заборгованості в національній валюті; 125227, 97 грн. - пені за прострочення погашеного кредиту за період з 16 липня 2007 року по 16 липня 2008 року, заборгованість за кредитним договором №14610-45.1-07-2 від 29 травня 2007 року в сумі 2889141, 78 грн. загальної заборгованості, з яких: 2571910, 74 грн. - основної суми заборгованості; 317231, 04 грн. - пені за прострочення погашеного кредиту за період з 21 лютого 2009 по 20 лютого 2010 року, а також судовий збір у розмірі 3441 грн.

На виконання вказаного заочного рішення Оболонським районним судом м. Києва видані виконавчі листи №2/756/3250/13 від 13 листопада 2013 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на ТОВ «ФК «Кантієро» у зведеному виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих листів №2/756/3250/13, виданих 13 листопада 2013 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №2843-45/5-2 від 25 лютого 2005 року у розмірі 2341578,82 грн., заборгованості за кредитним договором №14610-45.1-07-2 від 29 травня 2007 року у розмірі 2889141,78 грн.

Після заміни стягувача вищевказані виконавчі листи пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Турчину А.А. та відкриті виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Водночас, 03 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Кантієро» та ним укладено договір №2843-45/4-2 про припинення зобов`язання переданням відступного, у відповідності до умов якого сторони дійшли згоди про припинення всіх зобов`язань його, як боржника ОСОБА_1 шляхом передачі суми відступного у розмірі 600000 грн. на користь ТОВ «ФК «Кантієро», на підставі чого останнім видано довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором.

Вважає видані Оболонським районним судом м. Києва виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, оскільки його обов`язок, як боржника на даний час вже відсутній повністю у зв`язку із його припиненням внаслідок досягнення домовленостей зі стягувачем викладених у договорі про припинення зобов`язання переданням відступного.

Просив суд, визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи №2/756/3250/13 від 13 листопада 2013 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №2843-45/5-2 від 25 лютого 2005 року у розмірі 2341578,82 грн., та заборгованості за кредитним договором №14610-45.1-07-2 від 29 травня 2007 року у розмірі 2889141,78 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року у задоволенні зазначеної вище заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально-правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально-правового обов`язку боржника.

У разі припинення матеріально-правового обов`язку боржника припиняється дія здійсненності рішення суду як однієї з його властивостей, що знаходить своє юридичне оформлення в ухвалі суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, обов`язок, що добровільно виконаний боржником поза межами виконавчого провадження, у відповідності до змісту ст. 432 ЦПК України є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Просив суд, скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року та постановити нове рішення, яким вимоги заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторони, яка з`явилась в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року задоволено позов ПАТ «Банк «Київська Русь» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість кредитним договором №2843-45/5-2 від 25 лютого 2005 року в сумі 2341578, 82 грн. загальної заборгованості, з яких: 2216350, 85 грн. - основна сума заборгованості в національній валюті; 125227, 97 грн. - пені за прострочення погашеного кредиту за період з 16 липня 2007 року по 16 липня 2008 року, заборгованість кредитним договором №14610-45.1-07-2 від 29 травня 2007 року в сумі 2889141, 78 грн. загальної заборгованості, з яких: 2571910, 74 грн. - основної суми заборгованості; 317231, 04 грн. - пені за прострочення погашеного кредиту за період з 21 лютого 2009 року по 20 лютого 2010 року, а також судовий збір у розмірі 3441 грн.

На виконання вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва видані виконавчі листи №2/756/3250/13 від 13 листопада 2013 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на ТОВ «ФК «Кантієро» у зведеному виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих листів №2/756/3250/13, виданих 13 листопада 2013 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2843-45/5-2 від 25 лютого 2005 року у розмірі 2341578,82 грн., заборгованості за кредитним договором №14610-45.1-07-2 від 29 травня 2007 року у розмірі 2889141,78 грн.

Після заміни стягувача вищевказані виконавчі листи пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Турчину А.А. та відкриті виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

03 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Кантієро» та ОСОБА_1 укладено договір №2843-45/4-2 про припинення зобов`язання переданням відступного, у відповідності до умов якого сторони дійшли згоди про припинення всіх зобов`язань боржника ОСОБА_1 шляхом передачі суми відступного у розмірі 600000 грн. на користь ТОВ «ФК «Кантієро», на підставі чого останнім видано довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором №8 від 20 серпня 2024 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що визнання судом виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у випадку відсутності обов`язку боржника (повністю або частково) у зв`язку з його добровільним виконанням чи прощенням боргу, можливо за умови, що обов`язок по поверненню коштів виконаний боржником на момент видачі такого виконавчого листа, що не було враховано чи про що не було повідомлено стягувачем та/або боржником.

Будь-які докази помилкової видачі виконавчих листів або того, що обов`язок боржника на момент їх видачі був відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин, у матеріалах справи відсутні.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду розглядається як важлива частина судового провадження (справа «Горнсбі проти Греції»)

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року на підставі якого видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитними договорами не скасоване, набрало законної сили та згідно з ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України підлягає обов`язковому виконанню.

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.ч.1, 2 ст 432 ЦПК України).

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально-правові підстави полягають у припиненні обов`язку боржника. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, є необґрунтованими.

Виконавчі листи видано на виконання заочного рішення суду від 16 вересня 2013 року; виконавчі листи видані 13 листопада 2013 року; виконавчі провадження відкрито 28 листопада 2013 року; після заміни стягувача 11 червня 2021 року виконавчі листи пред`явлено до примусового виконання та відкриті виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2; договір №2843-45/4-2, на який посилається ОСОБА_1 , датований 03 червня 2024 року, тобто, вже після знаходження виконавчих листів на виконанні.

Будь-яких даних, що про такий договір було повідомлено відділ державної виконавчої служби, та що він був направлений Банком до відділу державної виконавчої служби, матеріали даної справи не містять.

Також відсутні у матеріалах справи докази помилкової видачі виконавчих листів або того, що обов`язок боржника на момент їх видачі був відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба