Справа № 724/4381/24
Провадження № 2/724/886/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 грудня 2024 року м.Хотин

Суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Ахмедов Р.А., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Соник В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд» до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Просить суд поставити рішення, яким:

- розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №1044;

- після розірвання шлюбу малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на самостійному вихованні та утриманні у батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Разом з тим, позивач, не виклав жодних обставин, а також не надав докази, якими обґрунтовує позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини, а саме не навів обставин з яких би вбачалося, що проживання дитини разом з батьком буде як найкраще відповідати її інтересам, враховуючи те, що у віці 1 рік 4 місяці дитина потребує особливого зв`язку з матір`ю.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З 1 січня 2024 року розмір судового збору визначається від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється на 1 січня календарного року. З 1 січня 2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб у відповідності до Державного бюджету складає 3 028 гривні.

Відповідно до пп.2 п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211 грн. 20 коп.

Згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позовну заяву подано через систему «Електронний суд», позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду зазначеної позовної заяви, в сумі 968,96 грн. (1211,20 грн. * 0,8).

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Представником позивача заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру: про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В додатках перелічених представником позивача, зазначено п.9 «квитанція про сплату судового збору», проте, згідно з актом №21 від 19.12.2024 року, складеним працівниками Хотинського районного суду Чернівецької області, при отриманні позовної заяви, сформованої в системі «Електронний суд» про розірвання шлюбу, яка надійшла від представника позивача ОСОБА_4 , встановлено, що фактично квитанцію про сплату судового збору не долучено.

Отже, позивач повинен сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1937 грн. 92 коп (968,96*2).

Статтею 9 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

В силу положень статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо у встановлений йому строк, він не усуне зазначений в ухвалі недолік, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу. Повернення позовної заяви у такому випадку не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Різван Ахмед огли АХМЕДОВ