РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Гетьман О. М.,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авансар",

представник відповідача - Сосюрко С.,

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов Віталій Валерійович,

розглянувши за відсутності учасників справи в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар", про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов Віталій Валерійович,

у с т а н о в и в:

19.11.2024 ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ТОВ "Авансар" з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 79714, вчинений 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Авансар" заборгованості в розмірі 9 090 грн 95 коп., яка складається з: 2 000 грн 00 коп. - тіло кредиту; 5 340 грн 95 коп. - нараховані та несплачені відсотки; 900 грн 00 коп. - нарахована пеня, а також плата за вчинення нотаріусом виконавчого напису, а також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

На обґрунтування позовної заяви зазначив, що у листопаді 2024 року дізнався про те, що 16.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В. П. відкрито виконавче провадження № 68658457 з примусового виконання виконавчого напису № 79714, виданого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. про стягнення з нього на користь ТОВ "Авансар" заборгованості у розмірі 9 090 грн 95 коп. Нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авансар", якому ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу від 27.05.2020 № 27/05/2020-4, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу від 20.05.2016 № 1, якому в свою чергу ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 відступлено право вимоги за кредитним договором від 10.05.2016 № 200528186, укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 .

Крім цього, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Авансар", стягнути з ОСОБА_1 за період з 10.05.2016 по 28.05.2021 включно суму у розмірі: 2 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 5 340 грн 95 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення виконавчого напису нотаріусом загальний розмір заборгованості становить 9 090 грн 95 коп.

Разом з цим, під час ознайомлення в АСВП з виконавчим провадженням № 68658457 було виявлено, що одночасно з прийняттям рішення про відкриття виконавчого провадження 16.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В. П. було винесено постанови про стягнення основної винагороди у розмірі 909 грн 09 коп. та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 469 грн 00 коп.

Також, 16.02.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 10 469 грн 04 коп.

Вказану заборгованість позивач не визнає з огляду на наступне.

12.07.2016 Національним банком України за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було ухвалено рішення № 124-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

Наприкінці 2016 року на поштову адресу позивача надійшов лист від ТОВ "Фінансова компанія "Фагор", в якому повідомлялось, що товариство набуло право вимоги за кредитним договором № 200528186 від 10.05.2046, укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 , на підставі договору факторингу № 1 від 20.05.2016, укладеного між ТОВ "ФК "Фагор" та ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда", якому в свою чергу ПАТ "Банк Михайлівський" відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 1905 від 19.05.2016.

Водночас, у листі ТОВ "ФК "Фагор" було зазначено, що у разі повернення упродовж чотирнадцяти календарних днів з дня отримання листа на рахунок нового кредитора отриманих за кредитним договором коштів у розмірі 2 000 грн 00 коп., проценти за користування кредитом не стягуватимуться, а кредитний договір у такому випадку буде вважатися закритим у зв`язку з виконанням зобов`язань у повному обсязі.

За таких умов, у визначений строк (наприкінці 2016 року) за допомогою терміналу самообслуговування позивачем було здійснено платіж та перераховано за наданими новим кредитором реквізитами грошові кошти у розмірі 2 000 грн 00 коп., у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором було погашено в повному обсязі.

Крім того, згідно інформації з офіційного сайта Судової влади України, у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/11298/16 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до ТОВ "ФК "Плеяда", ТОВ "ФК "Фагор", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 ухвалено остаточне рішення, згідно з яким: застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" передати ТОВ "Діджи фінанс" (правонаступнику ПАТ "Банк Михайлівський") документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу № 1905 від 19.05.2016 та актів прийому-передачі № № 1, 2 від 20.05.2016; визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016, реєстрах прав вимог № 1 від 19.05.2016 та № 2 від 20.05.2016 до цього договору та актах прийому-передачі № № 1, 2 від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу; визнано недійсним договір факторингу від № 1 від 20.05.2016, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" та ТОВ "Фінансова компанія "Фагор"; зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" передати ТОВ "Діджи фінанс" (правонаступнику ПАТ "Банк Михайлівський") документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 та актів прийому-передачі до нього № № 1, 2 від 20.05.2016; визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016, реєстрах прав вимог до нього № 1 від 19.05.2016 та № 2 від 20.05.2016, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № № 1, 2, та в договорі факторингу № 1 від 20.05.2016 та додатках до нього.

Таким чином, оскільки судом підтверджено нікчемність укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ФК "Плеяда" договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 та застосовано наслідки нікчемного правочину, а також визнано недійсним договір факторингу № 1 від 20.05.2016, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор", відповідно ТОВ "Авансар" позбавлений права грошової вимоги за кредитним договором, за яким вчинено виконавчий напис.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.11.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.12.2024.

03.12.2024 представник позивача Гетьман О. М. подала клопотання про долучення доказів.

19.12.2024 належним чином повідомлені учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача Гетьман О. М. надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Сосюрко С. надіслав клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу або зменшити їх розмір та встановити суму, що є спів мірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов В. В. на судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №79714, за яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авансар", якому ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 20.05.2016, якому в свою чергу ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 відступлено право вимоги за кредитним договором № 200528186 від 10.05.2016, укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 .

Нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Авансар", стягнути з ОСОБА_1 за період з 10.05.2016 по 28.05.2021 включно суму у розмірі: 2 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 5 340 грн 95 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення виконавчого напису нотаріусом загальний розмір заборгованості становить 9 090 грн 95 коп. (а. с. 16).

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68658457 на підставі виконавчого напису № 79714, вчиненого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ "Авансар" заборгованості в розмірі 9 090 грн 95 коп (а. с. 15).

16.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В. П. у виконавчому провадженні № 68658457 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 909 грн 00 коп. (а. с. 17).

16.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В. П. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 68658457 у розмірі 469 грн 00 коп. (а. с. 18).

16.02.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 10 469 грн 04 коп. (а. с. 19).

19.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда" (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників) (а. с. 20-26).

20.05.2016 між ТОВ "ФК "Плеяда" і ТОВ "ФК "Фагор" укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ "ФК "Плеяда" за плату відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" права вимоги, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору факторингу № 1905 (а. с. 27-31).

Наказом Міністерства юстиції України № б/н анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за №7921 на ім`я Остапенка Є. М. (а. с. 32-47).

Згідно інформації, яка міститься в ЄДРСР, у справі № 910/11298/16 Північним апеляційним господарським судом 01.07.2021 винесено постанову, яка набрала законної сили 01.07.2021, якою застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" передати ТОВ "Діджи фінанс" (правонаступнику ПАТ "Банк Михайлівський") документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу № 1905 від 19.05.2016 та актів прийому-передачі № № 1, 2 від 20.05.2016; визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016, реєстрах прав вимог № 1 від 19.05.2016 та № 2 від 20.05.2016 до цього договору та актах прийому-передачі № № 1, 2 від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу; визнано недійсним договір факторингу від № 1 від 20.05.2016, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" та ТОВ "Фінансова компанія "Фагор"; зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" передати ТОВ "Діджи фінанс" (правонаступнику ПАТ "Банк Михайлівський") документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 та актів прийому-передачі до нього № № 1, 2 від 20.05.2016; визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу № 1905 від 19.05.2016, реєстрах прав вимог до нього № 1 від 19.05.2016 та № 2 від 20.05.2016, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № № 1, 2 та в договорі факторингу № 1 від 20.05.2016 та додатках до нього.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

У відповідності до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин"

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та не чинною постанови №662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та не чинною постанови №662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав без спірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, у цьому випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчиняючи 02.06.2021 виконавчий напис № 79714, приватний нотаріус не мав підстав керуватися пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14.

За загальним правилом, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, відповідач мав надати оригінал нотаріально посвідченого договору з позивачем, однак такого договору не існує.

За таких обставин, слід визнати, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений на порушення вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визначаючись щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №320/5284/19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України").

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги № б/н від 11.11.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Гетьман" та ОСОБА_1 ; акту прийому-передачі наданих послуг з надання правничої допомоги від 18.11.2024; квитанцій від 26.11.2024, 29.11.2024 про сплату ОСОБА_1 на користь АО "Гетьман" грошових коштів у сумі 1 000 грн 00 коп. та 4 000 грн 00 коп. (а. с. 48-53, 104).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами".

Відповідачем не доведено, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не відповідає складності справи.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення розміру витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп., що є одночасною відмовою у задоволенні клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору (а. с. 13).

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, частиною 2 статті 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар", про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов Віталій Валерійович, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 79714, вчинений 02 червня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" заборгованості у розмірі 9 090 грн 95 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2 000 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5 340 грн 95 коп., заборгованості за нарахованою пенею у розмірі - 900 грн 00 коп., плати за вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" на користь ОСОБА_1 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авансар", місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 21/27, оф. 405, м. Київ, 04053; .

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов Віталій Валерійович, місцезнаходження: вул. Ковтуна, буд. 24, літ. А-1, оф. 204, м. Харків, 61036.

Повне рішення складене 19.12.2024.

Головуючий: В. В. Овдієнко