Справа № 143/891/24
03.12.2024 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря Шуваріної В. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-
У жовтні 2024 року позивачка звернулвся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила встановити факти:
що вона є племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ліщинці Вінницького району Вінницької області;
прийняття нею спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала в с. Ліщинці Вінницького району Вінницької області;
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою батька позивачки.
Встановити факт родинних відносин у позасудовому порядку неможливо, оскільки документи, які підтверджують факт родинних відносин, а саме те, що спадкодавець ОСОБА_3 є рідною тіткою позивачки відсутні, так як свідоцтво про народження останньої не збереглося, а за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян запис про її народження відсутній.
До дня смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в с. Ліщинці Вінницького району Вінницької області та після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, цільове використання якої є для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка розташована на території Старостинецького старостинського округу Погребищенської ОТГ.
У пердбачений шестимісячний строк після смерті спадкодавця позивачка успадкувала спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, взяла в своє користування предмети домашнього вжитку, тобто фактично прийняла спадщину.
Після її звернення до нотаріального органу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_3 та відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку.
Крім позивачки спадкоємцем на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3 є інший спадкоємець ОСОБА_2 , яка є рідною племінницею останньої, яка претендує на успадкування майна, та встановлення вищезазначених фактів може вплинути на її права та обов`язки.
У зв`язку з відсутністю умов для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.
17.10.2024 суддею ухвалено відкрити провадження у справі та її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 34).
13.11.2024 судом витребувано від Погребищенської державної нотаріальної контори спадкову справу щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 40).
Ухвалою суду від 22.11.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті та задоволено клопотання позивачки про виклик у судове засідання в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 44).
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак 05.11.2024 до канцелярії суду направила заяву, в якій просила позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 37).
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте 05.11.2024 також до канцелярії суду скерувала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку, судовий розгляд справи просить провести без її участі (а.с. 38).
В судовому засідання свідок ОСОБА_4 пояснив, що померла ОСОБА_3 є рідною сестрою батька позивачки, а позивачці рідною тіткою. До дня смерті спадкодавець проживала поруч зі своїми родичами.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що померла ОСОБА_3 є рідною сестрою батька позивачки ОСОБА_6 , а позивачці ОСОБА_1 являється рідною тіткою.
Суд з`ясувавши позиції сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Пунктом 2, абз. 1 п.10, абз. 3 п. 23, абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 8 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Для оформлення права на спадщину необхідно щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР 1963 року).
Статтями 548, 549 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Отже, якщо спадкодавець помер до 01.01.2004, то правовідносини щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовження строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на час відкриття спадщини, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Крім цього, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 26.01.2024 Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 14).
Відповідно до копії Архівної довідки, виданої Державним архівом Вінницької області Вінницької ОВА від 11.12.2023 № 08-2824/7, у метричній книзі про народження по Свято-Покровській церкві с. Ліщинці Бердичівського повіту Київської губернії за 1910 рік є запис № 43 про хрещення 23 листопада 1910 року дочки на ім`я ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є селянин с. Ліщинці ОСОБА_8 та його законна дружина ОСОБА_9 (а.с. 12, 13).
Згідно з копією Архівної довідки, виданої Державним архівом Вінницької області Вінницької ОВА від 11.12.2023 № 08-2823/7, у книзі реєстрації актових записів про народження громадян по с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області за 1925 рік є актовий запис № 25 від 19.03.1925 про народження дитини ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (а.с. 10, 11).
Відповідно до копії листа Погребищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.02.2024 № 65-28.6-100 актовий запис про народження ОСОБА_11 за 1953 рік по с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області в архівах та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній (а.с. 8).
Згідно з довідками, виданими Старостинецьким стростинським округом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 06.03.2024 №№ 24-24, 24-25 відповідно до записів погосподарських книг 1998 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_1 (а.с. 27).
Відповідно до копії додатку до розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області від 27.09.2007 № 549 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок між власниками сертифікатів, виготовлення та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам на території Старостинецької сільської ради (с. Ліщинці)» в списку померлих громадян Старостинецької сільської ради (с. Ліщинці), спадкоємцям яких видаються державні акти на право власності на землю за порядковим № 37 значиться ОСОБА_3 (№ паю 66, загальна площа 3,2022 га, в тому числі риллі 3,2022 га) (а.с. 24-26).
Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79201264, виданої 19.11.2024 Погребищенською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 41, 42).
09.10.2024 за № 674/01-16 завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності останньої на земельну ділянку площею 3,2022 га, що розташована на території Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області (а.с. 15).
Враховуючи те, що судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та що остання фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з урахуванням визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 , то зазначені факти про встановлення родинних відносин та про прийняття спадщини підлягають задоволенню.
Розглядаючи вимогу позивачки про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Спадкодавець ОСОБА_3 померла у 1998 році, під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин, а тому при вирішенні позову судом застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.
Системний аналіз положень Розділ VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
За змістом статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.
Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.
За змістом наведених норм до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на час відкриття спадщини та протягом шести місяців вступила в управління та володіння спадковим майном спадкодавця ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Як вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за свого життя була власником земельної ділянки, а позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, проте відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку унеможливлює їй оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом.
Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 визнано відповідачкою ОСОБА_2 , і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.
Як вбачається з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273, 293 ЦПК України, суд
Позовну заяву задовольнити повністю.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , є племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області.
Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка до дня смерті проживала в с. Ліщинці Погребищенського району Вінницької області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 13.12.2024.
Суддя