Справа № 577/6295/24
Провадження № 4-с/577/15/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп скаргу ОСОБА_2 щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про стягнення виконавчого збору від 15 листопада 2024 року у виконавчому провадженні № 64732334, заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він просить визнати дії головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 15.11.2024 року протиправними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 15.11.2024 року. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що Конотопським міськрайонним судом Сумської області 16.10.2020 року було ухвалено рішення про збільшення розміру аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення 24.11.2020 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист. Постановою державного виконавця Шевченківського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64732334. Аліменти стягувались з пенсії скаржника Пенсійним фондом, заборгованості не було. В подальшому, державному виконавцю стало відомо, що окрім пенсії, він отримував ряд інших доходів, внаслідок чого останнім було обчислено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням доходів, які були отримані скаржником. Крім того, 15.11.2024 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком К.П. була винесена постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 41 604 грн. 68 коп. Вважає дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору протиправними, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та просить скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні представник скаржника Костроміна В.А. вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просить її задовольнити.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчук К.П. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення просить врахувати відзив на скаргу та відмовити в її задоволенні.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася про час, день розгляду скарги повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК України, КАС України, ГПК України), так і Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є окремим виконавчим документом.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відтак за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеною нормою процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із ч. 1 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця. Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 260, 261, 353, 354, 449-450 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про стягнення виконавчого збору від 15 листопада 2024 року у виконавчому провадженні № 64732334.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Скаржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суб`єкт оскарження: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

СуддяТ. А. Буток