Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2/357/4985/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., розглянувши у підготовчому засіданні заяву представника позивача, про зміну предмету позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

03.09.2024 представник позивача, адвокат Ярошенко Дмитро Валерійович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрований судом 11.09.2024, в якому просить у судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 2247074,11 грн, які складаються із: 2080000,00 грн - кошти за договором купівлі-продажу, 52369,01 грн - 3% річних та 114705,10 грн - інфляційне збільшення, а також стягнути судові витрати у справі.

13.09.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.10.2024 14:00 год.

13.09.2024 судом постановлено ухвалу, якою вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , які знаходяться на усіх рахунках відповідача, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на все майно, яке належить ОСОБА_2 , у межах суми позову 2 247 074,11 грн, до набрання рішенням законної сили.

09.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника позивача - адвоката Ярошенка Дмитра Валерійовича.

16.10.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 18.11.2024 10:30 год, за клопотанням представника відповідача та з урахуванням п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України (неявка відповідача та відсутність відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання).

18.11.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 26.11.2024 10:00 год, за клопотанням представника відповідача.

26.11.2024 підготовче засідання було перенесено на 18.12.2024 14:00 год, у зв`язку з зайнятістю головуючого у справі у розгляді іншої справи.

16.12.2024 представник позивача, адвокат Ярошенко Дмитро Валерійович, подав до суду заяву, про зміну предмету позову, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», що зареєстрована судом 17.12.2024, мотивуючи тим, що позивач вважає за необхідне змінити предмет позову шляхом зміни способу захисту прав, а саме: позовної вимоги з: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 247 074,11 грн, які складаються з: 2 080 000,00 грн сплачених за Договором купівлі-продажу; 52 369,01 грн 3% річних; 114 705,10 грн інфляційного збільшення», на позовну вимогу: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6760000,00 грн» з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3 ст. 623 ЦК України). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (ч. 1 ст. 661 ЦК України). Тлумачення вказаних норм закону свідчить про те, що положення ст. 661 ЦК України є частиною системи правил про наслідки евікції товару (тобто відсудження у покупця придбаного ним майна, товару на підставі того, що продаж був незаконним). Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо) (ст. 659 ЦК України). Це зумовлено тим, що продавець повинен мати право продажу товару і, відтак, гарантувати покупцю чистоту правового титулу, що його покупець набуває за відповідним договором купівлі-продажу. Якщо продавець цього обов`язку не виконує або виконує його неналежно, то для покупця створюється загроза евікції - вилучення речі у титульного володільця третьою особою, що має на цю річ те чи інше право, яке не погашається встановленням нового правового титулу на річ. Таке право може бути як речовим, так і зобов`язальним, але у будь-якому разі повинно передбачати можливість позбавити покупця володіння річчю на користь носія такого права. Унаслідок евікції покупець позбавляється можливості панування над річчю в обсязі, що набувався ним на підставі відповідного договору купівлі-продажу, або обмежується в такому пануванні. Відтак, у випадку витребування майна є підстави для стягнення збитків із продавця за правилами ст. 661 ЦК України. У ст. 661 ЦК України законодавець закріпив право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків ст. 661 ЦК України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень ст. 22 і 623 ЦК України. Положення ч.3 ст. 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування, а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.07.2023 у справі № 369/6092/20 відступаючи від правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 206/1193/16-ц, від 11.11.2019 у справі № 335/7363/15-ц та від 14.12.2021 у справі № 520/6824/18, зробив висновок про те, що продавець товару, вилученого за рішенням суду, повинен відшкодувати покупцю збитки у вигляді дійсної вартості майна, тобто з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом, а не на день придбання майна. Верховним Судом у вказаній постанові зазначено, що суд має визначити розмір збитків за правилами другого речення ч.3 ст. 623 ЦК України, якщо на момент ухвалення рішення відповідні ціни істотно зросли порівняно із датою подачі позову. Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами ч.3 ст. 623 ЦК України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення, керуючись при цьому загальними принципами повного відшкодування збитків, справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночної-земельної експертизи №2-12/12 від 12.12.2024 ринкова вартість земельної ділянки площею 52,0000 га кадастровий номер: :03:004:0033 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03), що розташована за адресою: Київська область, Сквирський район, Антонівська сільська рада станом на 12.12.2024 року становить 6760000,00 грн без ПДВ. Підсумовуючи викладене, враховуючи положення ст.22, 623 та 661 ЦК України, а також висновки Верховного Суду викладені в постанові від 03.07.2023 у справі №369/6092/20, ОСОБА_2 має відшкодувати ОСОБА_1 збитки у вигляді ринкової вартості витребуваної земельної ділянки в розмірі 6760000,00 грн, тому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказані грошові кошти.

Представник позивача, адвокат Ярошенко Дмитро Валерійович, у підготовчому засіданні підтримав заяву про зміну предмету позову та зазначив, що у позовній заяві позивачка просила стягнути на її користь з відповідача кошти відповідно до ст. 1212 ЦК України, а наразі вважає, що належним способом захисту її прав є стягнення з відповідача збитків відповідно до ст. 661 ЦК України у розмірі 6760000,00 грн, підстави позову при цьому не змінюються.

Представник відповідача, адвокат Червінчик Євгеній Едуардович, у підготовчому засіданні заперечив проти прийняття заяви про зміну предмету позову та зазначив, що висновок експерта, який доданий до вказаної заяви не відповідає вимогам законодавства, даною заявою представник позивача змінює не тільки предмет позову, а й його підстави, що є неможливим. В первісному позові в обґрунтування вимог вказано підстави безпідставно набуті кошти, а в поданій заяві посилається на інші правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи, при вирішенні питання про прийняття заяви про зміну предмету позову виходить з наступного.

Так, згідно із висновками, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ним випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання та до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі № 405/3360/17, у постанові від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19, у постанові від 31.01.2024 у справі № 201/4160/19 та у постанові від 20.02.2024 у справі № 922/3960/23.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.11.2023 у справі №603/761/19.

Заяву позивача про зміну предмета позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 10.11.2021 у справі № 916/1988/20.

Як вбачається з матеріалів даної позовної заяви, предметом спору є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2080000,00 грн, сплачених за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який згідно рішення суду не створив жодних правових наслідків у порядку ст. 1212 ЦК України (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) та грошових коштів за прострочення грошового зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів, а саме 3% річних у розмірі 52369,01 грн та інфляційне збільшення 114705,10 грн, згідно зі ст. 625 ЦК України.

Подаючи заяву про зміну предмету позову, представник позивача просить змінити предмет позову, а саме: відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок ОСОБА_2 збитки, у вигляді ринкової вартості витребуваної у позивачки земельної ділянки у розмірі 6760000,00 грн, відповідно до ст. 22 (відшкодування збитків), ст. 623 (відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання) та ст. 661 ЦК України (відповідальність продавця у разі відчуження товару у покупця),

Таким чином, підставою позову в первісній редакції позивачка вбачає порушення свого права відповідачем у зв`язку з неповерненням їй коштів за недійсним правочином, а у заяві про зміну предмету позову стороною позивача вказується на право позивачки щодо відшкодування їй збитків, у вигляді ринкової вартості витребуваної земельної ділянки, як відповідальність ОСОБА_2 у зв`язку з порушення ним зобов`язання.

В даному випадку, зі змісту заяви про зміну предмету позову вбачається одночасна зміна позивачем підстав позову, шляхом зміни позовної вимоги іншою позовною вимогою, та підстав позову, зокрема й посилання, в якості підстав для нової позовної вимоги, на висновок експерта №2-12/12 від 12.12.2024 за результатами проведення оціночно-земельної експертизи), що не допускається згідно ст. 49 ЦПК України.

Отже, вказана заява про зміну предмету позову фактично є поданням окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість її розгляду, в якості заяви про зміну предмету позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у прийнятті заяви представника позивача про зміну предмету позову, слід відмовити.

Керуючись ст. 49, 189, 258-260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у прийнятті заяви представника позивача, про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення коштів, та повернути її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена та проголошена 18.12.2024.

Суддя:О. В. Бондаренко