Справа № 178/656/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.,

при секретарі Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 54684 грн. боргу, 1211,20грн. судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і в обґрунтування позову пояснила, що з 20 липня 2023 року відповідач позичив у неї 54684 гривні, які мав повернути до кінця 2923 року, про що власноручно написав відповідну розписку. Але до кінця 2023 року відповідач боргу не повернув, тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 54684 грн. боргу, 1211,20 грн. судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що він перебував у шлюбі з позивачкою і зобов`язаний до сплати аліментів на її користь на утримання дітей. Влітку 2023 року позивачка за їх спільною домовленістю відкликала виконавчий лист про стягнення аліментів, а він дійсно написав розписку позивачці про те, зобов`язується виплатити їй 54684 грн. до кінця року. Ніяких грошей в борг у позивачки він не брав і в розписці про це не вказував, а зазначена в розписці сума є заборгованістю по аліментам, яку він і мав сплатити до кінця року. Цю суму він частково виплатив, але у 2024 році позивачка знову пред`явила виконавчий лист про стягнення з нього аліментів до виконання. Тому він не згоден виплачувати гроші згідно розписки, а аліменти мають утримуватися з нього згідно виконавчого листа.

Вислухавши думки сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволені з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч. 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, при дослідженні боргові розписки має бути виявлена справжня правова природа укладеного договору. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Крім цього, відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять мови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Системний аналіз змісту розписки, зазначених сторонами доводів, зокрема відсутність у розписці вказання про отримання відповідачем грошей в борг від позивачки а лише засвідчення обов`язку відповідача виплатити позивачці певну суму в певний строк, дозволяє дійти висновку, що правочин, який уклали між собою сторони 20 липня 2023 року, за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи як передбаченого ст. 1046 ЦК України договору позики, так і передбаченого ст. 189 СК України договору між батьками про сплату аліментів на дітей, яка передбачає право батьків укладати договір про сплату аліментів на дітей, у якому визначити розмір та строки виплати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня2019року у справі Мо 355/385/17 (провадження No 61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при:

1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін (ч.1 ст. 651 ЦК України):

2) розірванні договору в судовому порядку (4.2 ст. 651 ЦК України);

3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом (ч. 3 сг. 651 ЦК України), тощо.

Розірвання договірних відносини щодо даного правочину сторони не ініціювали, і такі судом - не розірвано та не припинено.

Між тим, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із розписки вбачається, що відповідач 20 липня 2023 року зобов`язався виплатити позивачці до кінця 21023 року 54884 грн. Цю суму відповідач в судовому засіданні визнав, як суму аліментів, яку він мав сплатити позивачці на утримання дітей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Ст. 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням.

Згідно із ч. 1, ч. 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, борг протягом вказаного періоду не повернуто.

Суд відхиляє посилання відповідача про те, що він частково виплатив борг, оскільки доказів такого виконання відповідач не надав, посилання відповідача на те, що аліменти повинні з нього утримуватись на підставі виконавчого листа суд також не може прийняти до уваги, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача позивачкою пред`явлено до виконання у лютому 2024 року, після спливу терміну повернення боргу, вказаного в розписці і саме з лютого 2024 року аліменти стягуються з відповідача на користь позивачки згідно виконавчого листа.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 141 цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову на відповідача.

Із наявних у справі квитанції та акту наданих послуг вбачається, що позивачкою за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211,20грн., та сплачено 90000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку із задоволенням позову вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 54684 грн. боргу, 1211,20грн. судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 54684 грн. боргу згідно боргової розписки від 20 липня 2023 року, 1211,20грн. судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, всього 64895,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2024 року.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р