№ провадження 4-с/208/30/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кам`янське цивільну справу № 208/13977/24 за скаргою представника скаржника, адвоката Смаль Олега Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Державне підприємство: «Вугільна компанія «Краснолиманська»,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2024 року представник скаржника, адвокат Смаль Олег Павлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця та посадової особи органу державної виконавчої служби.

У скарзі зазначив, що 02.11.2021 року Красноармійським судом було видано два виконавчих листи з однаковим номером 235/6526/21.

За одним, який виданий 02.11.2021 року головним державним виконавцем Клімовою Раїсою Дмитрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67958684 від 21.12.2021 року про стягнення з ДП «ВК Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 63657,85 гривень (сума визначена вже з урахуванням проведених утримань податків з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів).

22.12.2021 р. виконавцем крім цього винесена Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

22.12.2021 р. Постанова про стягнення виконавчого збору. 29.12.2021 Запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

17.07.2022 р. Постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних - Категорія стягнення за виконавчим провадженням: стягнення заборгованості із заробітної плати.

За другим, який виданий 08.12.2021 року заступником начальника ВДВС Хамідулійною Р.Р винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67958529 від 22.12.2021 року про стягнення з ДП ВК Краснолиманська на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2020 року по день ухвалення рішення - 02.11.2021 року (включно) в сумі 100000,00 гривень (сума визначена без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів).

22.12.2021 р. виконавцем винесена Постанова про стягнення з боржника витрат на 25.11.2024 з проведення виконавчих дій.

22.12.2021 р. Постанова про стягнення виконавчого збору.

29.12.2021 Запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

17.07.2022 р. Постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних - Категорія стягнення за виконавчим провадженням: стягнення заборгованості із заробітної плати.

За обома виконавчими провадженнями до сьогодні суми, які стягнуті за рішенням суду, яке набуло законної сили, не були стягнуті з боржника, з автоматизованої системи доступу до виконавчого провадження інших постанов у виконавчих провадженнях немає (ні постанови про приєднання до зведеного провадження, ні постанови про зупинення виконавчого провадження ні постанови про закінчення або повернення виконавчого листа).

11.11.2024 року адвокат Смаль О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з адвокатським запитом до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі ВДВС).

15.11.2024 р. за №19.27/25183 ним була отримана відповідь, з якої вбачається, що відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до складу зведеного ВП №38688807 про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб. Що до складу зведеного виконавчого провадження входять 666 виконавчих провадження.

11.07.2018 року (ще до відкриття вказаних виконавчих проваджень) зведене виконавче провадження № 38688807 було зупинене згідно п.п.12, 14 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з включенням державного підприємства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Скаржник вважає, що відсутність рішень у виконавчому провадженні, тривалість виконавчого провадження свідчать про незаконну бездіяльність з боку державних виконавців з наступних підстав:

Відповідно до Закону України «Про Фонд державного майна України», Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна», «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» Фонд державного майна України наказом № 762 від 08.06.2018 року прийняв рішення про приватизацію Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» яким продовжено приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році (дії щодо великої приватизації Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті Фонду державного майна України).

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» визначено, що органи приватизації припиняють приватизацію об`єкта приватизації у таких випадках: державний орган приватизації приймає рішення про припинення приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства або пакета акцій (часток) господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, передбачене абзацом п`ятим цієї частини, якщо відповідний об`єкт приватизації не продано в порядку, передбаченому частинами восьмою - одинадцятою статті 15 цього Закону.

Частиною 8 ст. 19 цього Закону передбачено, що аукціон з продажу об`єктів великої приватизації проводиться організатором аукціону не раніше ніж через 60, але не пізніше ніж через 90 днів після опублікування інформаційного повідомлення про приватизацію об`єкта приватизації. Таких рішень органу приватизації наразі немає, але і тривалість приватизація цього єдиного майнового комплексу проводиться з порушенням всіх встановлених строків на її проведення, крім цього ці строки проведення приватизації ніяк не повинні впливати на гарантовані державою строки подання виконавчого документа для його виконання за рахунок гарантованих державою коштів з державного бюджету. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Це вказує на державну заборону виконати рішення суду шляхом проведення виконавчих дій, але вказує на підставу застосування гарантованих державою виплат стягувачу за рішенням суду яке виконується більше шести місяців.

Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 р. № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» (із останніми змінами № 967-р від 08.10.2024 р.) у пункті 6 ст. 2 Фонд Державного майна України під час підготовки до приватизації об`єктів державної власності, включених до переліку, зобов`язаний враховувати їх кредитні зобов`язання, за якими надано державну гарантію.

Зі змісту цього пункту можна зрозуміти, що за рішеннями суду які виконуються за виконавчими провадженнями де держава взяла на себе гарантійні зобов`язання, це стосується і виконавчих проваджень за зверненнями ОСОБА_1 , передбачені строки (шість місяців), після закінчення яких, виконання відбувається за рахунок державного бюджету в рамках гарантії держави незалежно від строків продовження приватизації або інших заборон вчинення виконавчих дій відносно майна Боржника.

Якщо держава прийняла рішення про приватизацію майна державного підприємства, у зв`язку з чим зупинене виконання таким підприємством судового рішення на невизначений строк, то держава має гарантувати виконання таким державним підприємством судового рішення протягом розумного строку, який би не створював би для кредитора надмірного тягаря.

Такий висновок цілком відповідає правовим нормам частин 2, 3 статті 4 Закону № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» відповідно до яких у разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Не пізніше цього строку керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, про що повідомляє в установленому порядку стягувача. За загальним правилом, якщо правова норма надає якесь право або гарантію особам приватного права, то зміст такої норми повинен тлумачитись або буквально або розширено, проте не може тлумачитись звужено, таким чином зменшувати обсяг наданих законодавцем прав або гарантій. Зупинення виконавчого провадження, яке триває більше шестимісячного строку, не повинно впливати на виконання взятих Державою на себе гарантій.

В законі не передбачено підстав зупинення цього строку (зупинення виконавчого провадження не зупиняє настання підстав для передачі документів до казначейства для гарантованих державою виплат, це б суперечило конституційним правам людини). Закон 4901 (стаття 1) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження, та особливості їх виконання.

Нормами статей 1, 2, 4 Закону № 4901-VI держава надала кредиторам будь-яких державних підприємств гарантії виконання нею рішень судів за якими боржниками є державні підприємства, якщо вони самі не виконають їх протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, надаючи такі гарантії держава не поділяла державні підприємства за видами, категоріями чи іншими ознаками. Державні виконавці своєю бездіяльністю (зупиненням зведеного виконавчого провадження до якого включили і виконавчи провадження Пісковець С.О.) значно звузила зміст норм статей 2, 4 Закону № 4901-VI, чим суттєво зменшила обсяги гарантій, наданий державою кредиторам державних підприємств, фактично знівелювавши норми Закону № 4901-VI у частині зобов`язання держави дотримуватись вимог Конвенції про захист основоположних прав людини та належного виконання рішень Європейського суду з прав людини. Відносно ОСОБА_1 дій щодо виконання рішення суду засобами державної гарантії з боку державних виконавців вчинено не було.

Державними виконавцями не враховано вимоги цього закону щодо виконавчих проваджень Стягувача ОСОБА_1 , так стаття 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», передбачає, що тимчасово, до 1 січня 2025 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Клімовой Раїси Дмитрівни щодо виконавчого провадження №67958684 від 21.12.2021 року про стягнення з ДП «ВК Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 63657,85 гривень, та зобов`язати її вжити заходів для виконання судового рішення за вказаним виконавчим провадженням, передбачених ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Визнати незаконною бездіяльність заступника начальника ВДВС Хамідулійной Регіни Ринатівни щодо виконавчого провадження №67958529 від 22.12.2021 року про стягнення з ДП ВК Краснолиманська на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2020 року по день ухвалення рішення - 02.11.2021 року (включно) в сумі 100000,00 гривень, та зобов`язати її вжити заходів для виконання судового рішення за вказаним виконавчим провадженням, передбачених ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана скарга 25.11.2024 року надійшла в провадження судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Гречаної В.Г.

26.11.2024 року ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за скаргою адвоката Смаль О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1

03.12.2024 року до суду начальником Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скеровано відзив на скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні у повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 47030601, по якому проводяться виконавчі дії. 01.10.2020, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Донецької області винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої скеровано до банківських установ та сторонам виконавчого провадження. Також, до банківських установ періодично надсилаються платіжні вимоги ВПВР УДВС ГУЮ в Донецької області, з метою списання суми заборгованості. Оскільки стягнутих коштів недостатньо для погашення заборгованості вони розподіляються ВПВР у відповідності до ст.ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 46 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів:

1. У разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

2. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

У разі якщо виконавчі документи щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інших вимог, пов`язаних із трудовими правовідносинами, надійшли протягом одного дня і стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог за такими виконавчими документами, відповідні вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Також, відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» тимчасово, до 1 січня 2025 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Представником у відзиві також зазначено, що у період запровадження військового стану, "Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій».

Щодо вимоги скаржника про стягнення витрат на правову допомогу, представник відділу ДВС зазначив, що згідно ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що вимога скаржника щодо визнання дії/бездіяльність органу примусового виконання з питань (порядку) примусового виконання рішень про стягнення з ДП «ВК Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 63657,85 гривень, та стягнення з ДП ВК Краснолиманська на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2020 року по день ухвалення рішення - 02.11.2021 року (включно) в сумі 100000,00 гривень, є такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не підлягає задоволенню. За вказаних обставин, просить відмовити у задоволенні скарги.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник скаржника надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності скаржника.

В судове засідання представник Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити справу на розсуд суду .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду , суд встановив наступні обставини справи.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1Закону України «Про виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до зазначеної стагні, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передаченому законом.

Рішення, ді чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, виграт виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника віділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2021 року Красноармійським судом було видано два виконавчих листи з однаковим номером 235/6526/21. За одним, який виданий 02.11.2021 року головним державним виконавцем Клімовою Раїсою Дмитрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67958684 від 21.12.2021 року про стягнення з ДП «ВК Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 63657,85 гривень (сума визначена вже з урахуванням проведених утримань податків з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів).

За другим, який виданий 08.12.2021 року заступником начальника ВДВС Хамідулійной Регіною Ринатівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67958529 від 22.12.2021 року про стягнення з ДП ВК Краснолиманська на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2020 року по день ухвалення рішення - 02.11.2021 року (включно) в сумі 100000,00 гривень (сума визначена без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів).

За обома виконавчими провадженнями до сьогодні суми, які стягнуті за рішенням суду, яке набуло законної сили, не були стягнуті з боржника.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 цього ж Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень наданих йому законом.

Вимогами статті 4 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Ця норма закону не передбачає підстав скорочення цього строку, то б то не має значення з яких підстав цей строк сплив, чи то було зупинення виконавчого провадження, чи то дії боржника або відсутність коштів. (крім випадків коли сам стягувач перешкоджає виконанню рішення суду ч. 3 ст. 4 Закону 4901.

Частина 3 цієї статті передбачає, що протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті (шість місяців), керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

У відповідності до частини 1 ст. 37 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

- стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; -

- законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У зв`язку з тим, що боржник є державним підприємством і з часу відкриття виконавчого провадження пройшло більше шести місяців, ті підстави, на які посилається у своїй відповіді начальник ВДВС, а саме що вказаними нормами закону встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (велика приватизація державного підприємства, відновлення платоспроможності підприємства вугільної промисловості), у цього боржника відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення (або заборонено проводити арешт і реалізацію вказаного майна), а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 4 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»), вказує на обов`язок державних виконавців вказані виконавчі провадження направити до ГУ Казначейської служби для гарантованої державою виплати стягувачу.

До сьогодні ОСОБА_1 не отримав ані виконавчого документа, ані повідомлення від ВДВС про вчинення всіх необхідних виконавчих дій і направлення виконавчого листа з необхідними виконавчими документами до Державної казначейської служби для гарантованого державою виконання рішення суду відносно державного підприємства.

На підстві вищезазначеного, суд приходить до висновку, що державними виконавцями порушені права ОСОБА_1 щодо вчинення всіх передбачених законами України дій на виконання рішення суду, яке набуло законної сили.

Саме на Державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України").

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі "Шмалько проти України").

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошується (або зазначається), що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

При цьому наявність інших визначених законом підстав для не подання органом виконавчої служби виконавчого документа казначейській службі має бути чітко встановлена правовою нормою. Такі підстави підлягають обмеженому (вузькому), а не розширеному тлумаченню, оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Законі №4901 не наведено норм, які б дозволяли органу виконавчої служби не виконувати судове рішення та не направляти виконавчий документ до казначейської служби після шестимісячного строку після відкриття виконавчого провадження (крім навмисних дій стягувача щодо перешкоджанню виконавчим діям).

Суд критично сприймає посилання представника ВДВС, викладені ним у відзиві щодо того, що у період запровадження військового стану, "Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій».

По-перше, виконавчі листи стягувачем було вперше пред`явлено до виконання в грудні 2021 року, тобто до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.

По-друге, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, з 23.08.2024 року Покровську міську територіальну громаду Донецької області дійсно було віднесено до території активних бойових дій, що спростовує твердження представника ВДВС щодо зоборони у період запровадження військового стану відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оскільки в період з 21.12.2021 року (час відкриття виконавчого провадження) і до 23.08.2024 року державний виконавець мав вжити всі можливі заходи для виконання рішення суду.

Також, суд звертає увагу на те, що стаття 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», передбачає, що тимчасово, до 1 січня 2025 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 в частині визнаня незаконною бездіяльністі головного державного виконавця Клімовой Р.Д.щодо виконавчого провадження №67958684 від 21.12.2021 року та заступника начальника ВДВС Хамідулійной Регіни Ринатівни щодо виконавчого провадження №67958529 від 22.12.2021 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У справі заявлено до відшкодування витрати скаржника на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу скаржником долучено договір від 30.10.2024 року, прибутковий касовий ордер, квитанцію до прибуткового касового ордеру №73 від 30.10.2024 року, відповідно яким скаржник сплатив адвокату Смалю О.П. суму гонорару і витрат на правничу допомогу адвоката у вигляді 15000 грн. щодо консультацій, збору і аналізу доказів, складання процесуальних документів і позовної заяви.

За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 137 ЦПК України.

У відзиві відповдачем заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат як необґрунтовану з огляду на зміст заяви та її складність, однак жодних змістовних доводів з цього питання не наведено.

Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.

Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Також суд зауважує що за змістом послуга з консультування, збору і аналізу доказів, входить до послуги зі складання заяви, її виокремлення має штучний характер.

Щодо представництва адвокатом інтересів клієнта у ВДВС, казначейській службі, в суді першої інстанції, як це зазначено у кошторисі від 23.10.2024р., суд зазначає, що ані скаржником, ані адвокатом не надано підтвердження реальності даної послуги.

Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 15000,00 грн до 1000,00 грн.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258 - 260, 263 - 265 , 270 , 353, 447, 449, 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника, адвоката Смаль Олега Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: Державне підприємство: «Вугільна компанія «Краснолиманська» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Клімовой Раїси Дмитрівни щодо виконавчого провадження №67958684 від 21.12.2021 року про стягнення з ДП «ВК Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 63657,85 гривень, та зобов`язати її вжити заходів для виконання судового рішення за вказаним виконавчим провадженням, передбачених ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника ВДВС Хамідулійной Регіни Ринатівни щодо виконавчого провадження №67958529 від 22.12.2021 року про стягнення з ДП ВК Краснолиманська на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2020 року по день ухвалення рішення - 02.11.2021 року (включно) в сумі 100 000,00 гривень, та зобов`язати її вжити заходів для виконання судового рішення за вказаним виконавчим провадженням, передбачених ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Стягнути з Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя В.Г. Гречана