Справа №949/2172/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Тарасюк А.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином віку двадцяти трьох років у разі продовження до цього віку навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 березня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Соломіївською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис №10, який 29 квітня 2022 року заочним рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області було розірвано.

Від даного шлюбу народилося троє дітей - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час досяг повноліття, дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Старший повнолітній син - ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми навчання Київського Національного транспортного університету за рахунок коштів фізичних осіб та проживає у гуртожитку.

Оскільки вона не в змозі самостійно утримувати (оплачувати навчання, проживання та забезпечувати всім необхідним) повнолітнього сина, опинилася у скрутному матеріальному становищі. Тому син ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги.

Домовленості щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього сина з відповідачем не досягли.

Відповідно, відповідач матеріальної допомоги для оплати навчання та проживання повнолітнього сина не надає, хоча є працездатним, з 10 квітня 2024 року працює в ПРАТ "Рівнеавтошляхбуд" на посаді підсобного робітника і задіяний до виконання робіт на об`єктах "Будівництво військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд на території Рівненської області 60 об ТрО".

Отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проте не заперечив щодо його обов`язку по сплаті аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином підтвердження чого наявні у матеріалах справи.

Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 березня 2002 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Соломіївською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис № 10, який 29 квітня 2022 року заочним рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області було розірвано (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29 вересня 2003 року, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач - ОСОБА_2 (а.с.19).

Відповідно до довідки № 0186 від 25 вересня 2024 року, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету та навчається за рахунок коштів фізичних осіб, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями договору про навчання та договору між Національним транспортним університетом та фізичною особою, яка замовляє платну освітню послугу (а.с. 23, 24-25, 26).

Згідно із довідкою №53344519 від 18 вересня 2020 року (а.с.21) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, факт проживання в гуртожитку підтверджується копією договору найму житлового приміщення в гуртожитку Національного транспортного університету (а.с.27-28).

Також судом встановлено, що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.12), що станом на 08 жовтня 2024 року разом із позивачкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 зареєстровані та дійсно проживають син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13) та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вказує позивачка, відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу сину, що підтверджується довідкою №103 від від 24 квітня 2024 року (а.с.17), що він є працездатним, і з 10 квітня 2024 року працює в ПРАТ "Рівнеавтошляхбуд" на посаді підсобного робітника і задіяний до виконання робіт на об`єктах "Будівництво військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд на території Рівненської області 60 об ТрО".

Отже, враховуючи надані матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.

Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність у відповідача можливості надання утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Щодо позовних вимог в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону щомісячно, суд зазначає наступне.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Положеннями ст. 201 СК України не передбачено застосування вимог ст. 182 СК України для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та ст. 184 СК України з питань індексації аліментів.

При цьому, відсилання у ст. 200 СК України до вимог ст. 182 СК України стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів та закріплені ч. 1 ст. 182 СК України.

Таким чином, визначення розміру аліментів з урахуванням нижньої межі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку передбачено нормами СК України, які регулюють обов`язки батьків утримувати саме неповнолітніх дітей.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів з урахуванням 50 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону щомісячно, не підлягають задоволенню.

За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 198 - 201 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 листопада 2024 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.