ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2717/24 Номер провадження 22-ц/814/3718/24Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Кузнєцова О.Ю., Панченко О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Гарбазей Дмитром Олександровичем,

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2024 року, постановлене суддею Даценко В.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

27.06.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на підставі судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2020 (справа №539/1517/20) на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 28.04.2017 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2020 (справа №539/1516/20). Від шлюбу мають спільного сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого ним сплачуються аліменти у розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на підставі судового наказу від 26.06.2020 у справі №539/1517/20.

03.09.2021 він одружився із ОСОБА_4 та в шлюбі у нього народилася друга дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, наразі на його утриманні перебуває троє осіб, а саме: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина, яка займається доглядом за дитиною до досягнення нею 3-х років. Із підстав викладеного, враховуючи, що розмір його витрат на утримання двох дітей та непрацюючу дружину становить близько 67%, а також наявність витрат для придбання спорядження для належного виконання службових обов`язків, як працівника патрульної служби, пов`язаних із відбиттям збройної агресії російської федерації проти України, просить вимоги позову задовольнити.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.09.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено його неспроможність сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному судовим рішенням.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Гарбазей Д.О., із рішенням суду першої інстанції не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення міськрайонного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Із підстав, раніше викладених у позовній заяві, доводить, що внаслідок народження другої дитини та перебування дружини у декретній відпустці його фінансове становище значно погіршилося у порівнянні з періодом винесення судового наказу про стягнення аліментів. При цьому обидві його дитини мають рівні права на утримання, як і дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою 3-х років та не може працювати і утримувати дохід.

Вважає, що міськрайонний суд при постановленні оскаржуваного рішення змінив зміст статті 141 СК України, положення якої встановлюють щодо батьків як рівні права, так і рівні обов`язки. При цьому СК України не має положень, які б визначали розмір аліментів щодо дитини з урахуванням можливостей кожного з батьків.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою та не встановив причини, за яких відповідач отримує меншу заробітну плату, натомість, надав детальну оцінку виключно доходу позивача.

Звертає увагу, що розмір аліментів позивача фактично дорівнює доходу відповідачки. Остання, при цьому, не надала суду жодних доказів, які б підтверджували, що вона вжила усіх можливих заходів для створення належних фінансових можливостей утримання дитини.

Наголошує, що погіршення майнового становища позивача є не єдиною підставою для зменшення розміру аліментів, якою у відповідності до положень статті 192 СК України є також зміна сімейного стану.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.11.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 19.11.2024.

15.11.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване.

Звертає увагу, що позивач на даний час сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 25% від доходу і доказів на підтвердження того, що його витрати перевищують 67% матеріали справи не містять. Натомість його витрати на утримання малолітньої дочки та дружини є добровільними, що виключає підстави для застосування положень частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». І, якщо виходити з даних про прожитковий мінімум на 2024 рік, до якого апелює сторона позивача, то витрати на утримання дітей та непрацездатну дружину жодним чином не відповідають заявленим 67%.

Просить врахувати, що обсяг обов`язків позивача по відношенню до малолітнього сина звузився до 5-10 хвилинних розмов по телефону раз на декілька днів/тиждень. Він не приймає участі у розвитку сина, а всі хвороби та подальші реабілітації проходять лише під її опікою та контролем.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, перебуваючи в іншому шлюбі та маючи другу дитину та дружину не поніс погіршення майнового стану. Також просить врахувати позицію Верховного Суду, сформульовану у справі №688/4308/23 від 22.07.2024, за змістом якої зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивача має на утриманні дітей, які народились в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Вважає заявлений позивачем позов про зменшення розміру аліментів проявом його недобросовісної поведінки під час здійснення ним батьків прав щодо сина. Тоді як утримання одних дітей не має відбуватися за рахунок погіршення утримання іншої дитини, оскільки права дітей є рівними.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі судового наказу, виданого 26.06.2020 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області (справа №539/1517/20) із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви, тобто з 26.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття./а.с.8/

Постановою державного виконавця Лубенського МВ ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Величко Н.М. від 13.07.2020 відкрито виконавче провадження №62546321 з примусового виконання судового наказу №539/1517/20, виданого 07.07.2020 відносно боржника ОСОБА_1 /а.с.59/

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2020 (справа №539/1516/20) позов ОСОБА_1 задоволено; шлюб, зареєстрований 28.04.2017 у Лубенському МВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області під архівним записом №69 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 - розірвано./а.с.7/

03.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що 03.09.2021 складено відповідний актовий запит №1705, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ./а.с.11/

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ./а.с.12/

За змістом звіту про здійснені відрахування та виплати за 2021-2023 роки, складеної спеціалістом ВРКО УФЗБО ГУНП в Черкаській області, станом на 01.12.2023 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів./а.с.15/

Постановами головного державного виконавця Першого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Погорнюк І.В. від 19.03.2024 та 06.05.2024 ВП №62546321 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 /а.с.54,55/

Відповідно до довідки Черкаського державного технологічного університету від 30.04.2024 №46 ОСОБА_1 студент-бюджет 4 курсу денна форма навчання ФЕУ за період із вересня 2020 року по квітень 2024 року отримав дохід у загальному розмірі 54460,48 грн., без урахування аліментів./а.с.16/

Згідно із довідками про доходи №51/115/29/10/01-2024, №52/115/29/10/01-2024 від 03.05.2024, ОСОБА_1 працював у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області; переведено для подальшого проходження служби з 19.05.2021, займав посаду поліцейського СРПП Лубенського РВП та отримав дохід:

- у період із січня по грудень 2020 року - 145 039, 26 грн., із яких за період із серпня по грудень 2020 року сплачено аліменти у загальному розмірі 17 717,78 грн.;

- у період із січня по травень 2021 року - 55 877,89 грн., із яких сплачено аліменти у розмірі 11 245,87 грн./а.с.13,14/

Позивачем на підтвердження майнового стану його сім`ї надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та військового збору про джерела/суми нарахованого доходу стосовно себе, ОСОБА_1 , та дружини ОСОБА_9 /а.с.17-37/

Станом на 01.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 18255,40 грн., що підтверджується звітом про здійснення відрахування та виплати Департаменту патрульної поліції, адресованому Першому ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)./а.с.57/

Згідно із довідкою ПрАТ «Харківпродмаш» №475 від 19.07.2024 ОСОБА_2 працює на підприємстві з 05.07.2023; на даний час займає посаду секретаря керівника; дохід за період із 01.01.2024 по 30.06.2024 склав 58 987,08 грн./а.с.76/

На підтвердження трудової діяльності та отриманих доходів відповідачем ОСОБА_2 надано копію трудової книжки, а також відомості Пенсійного фонду України та відомості про стан здоров`я сина./а.с.77, 81-84/

Відмовляючи у зменшенні розміру аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що у справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували значне погіршення матеріального становища батька дитини після присудження аліментів. Тоді як зміна сімейного стану платника аліментів та наявність на його утриманні другої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому, міськрайонним судом установлено, що дохід позивача складає приблизно 35000,00 грн. на місяць, з яких він сплачує близько 8000,00 грн. аліментів на дитину від першого шлюбу. Відтак, зменшення аліментів з 1/4 на 1/5 (приблизно на 1500,00 грн.) неістотно впливатиме на матеріальний стан позивача. Тоді як суть доводів останнього зводиться до того, що сума коштів, яку він витрачає на дитину, є значно більшою за ту, що витрачає відповідачка, з огляду на різні суми їх заробітних плат, що не впливає на забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №554/3355/20 сформовано висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився сімейний стан і наразі на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №727/1599/22, від 10.10.2023 у справі №682/2454/22, від 27.11.2024 у справі №613/1404/23.на відсутність доказів

Суд першої інстанції наведені норми права неправильно застосував та, вказавши на відсутність доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища платника аліментів, дійшов помилкового висновку, що зміна його сімейного стану та наявність на утриманні другої дитини і дружини не є достатньої підставою для зменшення розміру стягнення. Такі висновки районного суду суперечать положенням статті 192 СК України у розумінні якої установлена судом зміна сімейного стану платника аліментів є самостійною підставою для зменшення їх розміру.

Із огляду на викладене та виходячи із принципу рівного обов`язку сторін щодо матеріального забезпечення двох дітей позивача, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів, постановлених до стягнення на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу від 26.06.2020 (справа №539/1517/20), слід зменшити із 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, із урахуванням розміру доходу позивача, буде належним та достатнім матеріальним забезпеченням малолітнього сина ОСОБА_10 його батьком.

Доводи відповідачки, викладені нею у відзив на апеляційну скаргу, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки покращення матеріального стану платника аліментів є підставою збільшення розміру стягнення за заявою отримувача аліментів, а тому в межах заявленого спору значення не мають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволення, а рішення районного суду скасуванню, із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Гарбазей Дмитром Олександровичем, - задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 на підставі судового наказу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2020 (справа №539/1517/20) на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко