Номер провадження: 22-ц/813/7281/24
Справа № 946/9235/21
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 946/9235/21

Провадження номер: 22-ц/813/7281/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участі секретаря судового засідання Губара Д.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Жигуліна С.М. 26 серпня 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.11.2017 року у справі №500/3242/16-ц, а саме - з 10 000 грн. до 2 500 грн., шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 для утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів щомісяця у розмірі 2 500 грн. до 12 вересня 2031 року.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що за рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року він сплачує аліменти на користь відповідачки - ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 грн. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розмір аліментів був визначений судом з урахуванням його роботи моряком. Разом із тим, його хвороба в теперішній час унеможливлює отримання доходів, які б надавали можливість сплачувати аліменти у розмірі 10 000 грн.

Позивач також посилається на те, що він утримує нову сім`ю, що потребує утримання неповнолітньої доньки, а також він зобов`язаний надавати допомогу своїм батькам, які є особами похилого віку (Т. 1, а. с. 1 6).

Короткий зміст вимог зустрічного позову

У січні 2022 року, не визнавши вищевказаний первісний позов, ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.11.2017 року у справі №500/3242/16-ц. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця у розмірі 20 000 грн., починаючи з дати звернення до суду із позовом та до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 обґрунтовує зустрічні позовні вимоги тим, що захворюваність позивача визначена медичною довідкою, за якою він звертався до лікаря 09 листопада 2021 року, але на призначену консультацію 10 листопада 2021 року не з`явився. Щорічний плановий огляд призначено на 18 вересня 2023 року, але відповідач знаходиться за кордоном.

Також посилається на те, що документацією відповідача визначено про наявність у нього документів моряка, які надають можливість йому працювати. Матеріальний стан відповідача не змінився, він вилікувався, позбавлений витрат на лікування. Тому відповідач має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі. Доказів, що батьки відповідача потребують матеріальної допомоги або рішення суду про стягнення з нього аліментів не надано, що свідчить про відсутність у відповідача інших утриманців.

Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.08.2024 року задоволено вищевказані первісні позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Змінено розмір аліментів, які за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року стягуються з ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 для утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 грн. до 12 вересня 2031 року.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 для утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти щомісяця у розмірі 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот грн.) до 12 вересня 2031 року.

У задоволенні вищевказаних зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують працевлаштування позивача моряком і можливість отримання ним доходів у розмірі 130 - 170 євро в день.

Долучена під час підготовчого засідання у період з 10 листопада 2021 року за ухвалами суду документація підтверджує наявний у позивача фаховий досвід, разом із тим не підтверджує роботу на суднах іноземних компаній з отриманням ним доходу за тарифною сіткою 130 - 170 євро в день, а також підтверджує відсутність іншої роботи з отриманням вказаного доходу.

Вказані обставини щодо матеріального стану позивача є підставою для зменшення розміру аліментів в обсязі, який запропонований позивачем, без додаткового дослідження стану здоров`я та наявності дитини у складі сім`ї, які за наявності вказаних доказів не є суттєвими для прийняття рішення по суті спору.

За вказаних обставин стягнення аліментів передбачає встановлення розміру, який не може бути нижчим, ніж встановлені мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів. Позивачем визначено розмір аліментів у сумі 2 500 грн., який за відсутності інших доказів, що підтверджують доходи позивача, є підставою для визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню у подальшому.

Зустрічні позовні вимоги стосуються збільшення розміру аліментів, між тим доказів, які б підтверджували наявність у позивача доходів, що перевершують доходи, на підставі яких було прийнято рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року не надано (Т. 4, а. с. 95 96).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Чумаченко С.О., діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити. Задовольнити зустрічний позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що позивач через стан здоров`я не може працювати моряком; 2) відповідно до матеріалів виконавчого провадження, позивач навпаки здійснював сплату аліментів, що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі; 3) позивачем не було долучено копію послужної книжки моряка, яка підтверджує те, що позивач не працює моряком; 4) доводи позивача про те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери спростовуються матеріалами справи; 5) позивач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж встановлено рішенням суду (Т. 4, а. с. 100 107).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 серпня 2024 року (Т. 4, а. с. 113 113 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.10.2024 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду з викликом учасників справи (Т. 4, а. с. 118).

Адвокати Янковський О.В., Чумаченко С.В., діючі від імені ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших її учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

3 листопада 2012 року між сторонами укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - Всеволод.

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо, а дитина проживає разом з матір`ю у належній відповідачу квартирі АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 липня 2017 року в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини та дружини змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 10 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 13 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі - 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 13 червня 2016 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції щодо задоволення первісних позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів дійшов неправильних вищезазначених висновків у вказаній частині.

Мотиви відхилення/прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікована 27.02.1991 року, теж визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, ОСОБА_1 посилається на те, що на даний час змінився його матеріальний стан та стан здоров`я, у зв`язку з чим у останнього не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів звертає увагу, що надана до матеріалів справи медична документація не свідчить про те, що через хірургічне оперування хребта позивач не може працювати моряком.

Навпаки, з наявного у справі листа Профогляду від 21.09.2021 року вбачається, шо ОСОБА_1 вже після оперативного втручання та стаціонарного лікування, що відбулося у період з 04.08.2021 по 11.08.2021, пройшов медичну комісію, в тому числі у складі таких спеціалістів як хірург, невропатолог, терапевт та за висновком комісії визнаний таким, що придатний до роботи за спеціальністю на судах і берегових підрозділах на строк 12 місяців.

Таким чином, позивачем не підтверджено, що за станом здоров`я останній не може працювати, зокрема моряком.

Крім того, позивачем не підтверджено погіршення його матеріального становища.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 сплачуються аліменти на утримання дитини навіть у більшому розмірі ніж визначено у судовому рішенні, що вказує на, що у позивача

наявна матеріальна спроможність продовжувати виконувати аліментні зобов`язання у визначеному судом розмірі.

Крім того посилання на те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери не підтверджено жодними доказами, саме лише посилання на вказані обставини без підтвердження належними та допустимими доказами, є безпідставними.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2024 року було витребувано у ОСОБА_1 оригінали: - диплому; - послужної книжки моряка; - медичної документації; - додаток до заяви від 19 квітня 2023 року.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем вимоги ухвали в повному обсязі не були виконані, а саме матеріали справи не містять послужної книжки моряка.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не було доведено, що останній не здійснює свою трудову діяльність моряка, оскільки останнім на вимоги ухвали не було надано оригіналу послужної книжки моряка.

Посилання ОСОБА_1 на те що він більше не здійснює діяльність моряка не підтверджено жодними доказами, та не є безумовною підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, оскільки батьки мають рівні обов`язки, щодо матеріального утримання дитини.

Крім того, останній не позбавлений можливості працевлаштування, та з вказаних обставин його матеріальний стан може поліпшитись, а зменшення розміру стягнутих аліментів призведе до обмеження прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів погіршення його матеріального становища, оскільки сімейний стан позивача не змінився, на утриманні інших осіб не має, стан здоров`я позивача так не змінився, таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову про збільшення розміру аліментів, колегія суддів вважає їх недоведеними, оскільки ОСОБА_2 не доведено, що ОСОБА_1 може сплачувати аліменти у більшому розмірі та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду є недостатнім. Колегія суддів у цій частині погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення первісного позову, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні первісного позову за вищевказаного обґрунтування.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Чумаченка Святослава Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 серпня 2024 року в частині задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе