Справа № 517/1617/24
Провадження № 2/517/336/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення заяви без руху)

18 грудня 2024 року с-ще Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, позовна заява, яка є заявою по суті справи та з якою позивач звертається до суду, і в якій викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановив, що вона не відповідає вимогам 175 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 - 10 частини третьої зазначеної статті та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так, з дослідженої судом позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01 грудня 2018 року в розмірі 8 338 000 гривень.

Згідно договору позики від 01 грудня 2018 року наявного в матеріалах справи вбачається, що позикодавець ОСОБА_1 передає у власність позичальнику ОСОБА_2 власні грошові кошти в іноземній валюті в сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.п. 3.1. п. 3 Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві повну суму позики в іноземній валюті не пізніше 01 грудня 2023 року.

Разом з тим, суду незрозуміло, як позивачем ОСОБА_1 проведено розрахунок суми 8 338 000 грн., за який період та станом на яку дату. Крім того, матеріали справи не містять належного розрахунку чи перерахунку суми, яка є предметом позову.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач у позовній заяві зазначає, що неодноразово звертався до відповідачки із вимогою про повернення суми позики, остання багато разів обіцяла віддати грошові кошти, але жодного разу не виконала взяті на себе зобов`язання за цим договором.

Однак, матеріали справи не містять вимоги чи будь-яких повідомлень щодо звернення позивача до відповідача з приводу погашення заборгованості за договором позики від 01 грудня 2018 року.

Викладаючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у заяві вказано перелік фактичних обставин, проте, в порушення наведених вимог цивільного процесуального закону, у позові не зазначено доказів, що підтверджують кожну з таких обставин.

Отже, згідно із вимогами пункту п`ятого частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позивачу необхідно у новій редакції позовної заяви зазначити докази, що підтверджують зазначені ним у заяві усі обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно акту № 10 про відсутність вкладень у позовній заяві від 17 грудня 2024 року вбачається, що в додатках до позовної заяви зазначено оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору, проте вказаний оригінал відсутній, натомість додано до позовної заяви належним чином завірена копія платіжної інструкції. Також, в додатках позовної заяви зазначено договір позики від 08.12.2018 року, але вказаний договір відсутній, натомість доданий договір позики від 01.12.2018 року.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

За змістом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються. Крім того, необхідно в даному випадку також зазначити, що залишення позовної заяви без руху не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає позивачу усунути недоліки, які стали підставою залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заяви буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - залишити без руху.

Позивач може усунути недоліки позовної заяви, які викладені в ухвалі на протязі двох днів з моменту отримання цієї ухвали.

В разі, якщо у вказаний строк недоліки, вказані в ухвалі, не буде усунуто, позовна заява буде вважатися неподаною та повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: