КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/9476/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2024 року у складі судді Одарюка М.П.,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Бучанської міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою в якій просив визнати його рідну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановити над нею опіку і призначити його її опікуном.

Заяву обґрунтовано тим, що його донька, ОСОБА_3 , є інвалідом І групи, підгрупа «А» з дитинства - довічно та потребує постійного стороннього нагляду та догляду, їй рекомендовано лікуватися у лікаря психіатра та невропатолога. Через стан свого здоров`я донька не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, у зв`язку з чим виникло питання про необхідність визнання її недієздатною та призначення їй опікуна.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено. Витрати щодо проведення експертизи віднесено на рахунок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні заяви та постановити у цій частині нове рішення, задовольнивши вимоги його заяви повністю, а саме: призначити його опікуном рідної доньки ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд взагалі не провів судового засідання, хоча учасники справи були присутні, в той час як такі справи розглядаються за обов`язкової участі адвоката.

Вказує, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_3 законного представника, і вона на даний час не може самостійно реалізовувати свої права, зокрема і право на отримання медичної допомоги.

Скаржник посилається на те, що дружина працює та отримує достойну заробітну плату, що забезпечує їхню сім`ю не тільки засобами для проживання, а й коштами які йдуть на лікування доньки та підтримання її здоров`я, а тому саме у побутовому відношенні необхідна чоловіча сила та підтримка.

Звертає увагу суду на те, що у рішенні суд вказав, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі суду не надавали, хоча це не відповідає дійсності, оскільки заявник був у приміщенні суду.

Зазначає, що призначення його опікуном своєї дитини у даній справі жодним чином не пов`язується з ухиленням від мобілізації, оскільки заявник і так має право на відстрочку на підставі п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того звертає увагу суду, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (частина четверта статті 63 ЦК України).

Вказано, що встановлення опіки підопічним провадиться в одному провадженні з визначенням його недієздатним і прізвище особи опікуна обов`язково має бути зазначене в резолютивній частині рішення. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 127/3862/16-ц (провадження №61-15761св18).

У судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник адвокат Гордієнко О.В. представник органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Бучанської міської ради та Муравльова А.Ю. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише в частині відмови призначення опікуна, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду в частині відмови у призначенні опікуна слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 16), які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2005 року (а.с. 46).

Станом на дату подання заяви ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

Згідно копії довідки МСЕК серії АВ № 1118361 від 09 вересня 2023 року ОСОБА_3 є інвалідом І групи, підгрупа "А" з 06 червня 2023 року, інвалід дитинства, інвалідність встановлено довічно, потребує постійного стороннього догляду та нагляду, рекомендовано лікування у психіатра та невропатолога (а.с. 15).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

ОСОБА_3 зареєстрована за місцем реєстрації матері: АДРЕСА_2 (а.с. 9,13).

Разом з ними за вказаною адресою проживає й ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання від 26 вересня 2023 року № 14 керівника ТОВ " Управляюча компанія "ПАРКОВА ОСЕЛЯ" (а.с. 9).

Установлено, що рішенням № 1458 від 27 жовтня 2023 року Виконавчого комітету Бучанської міської ради затверджено протокол засідання опікунської ради виконавчого комітету Бучанської міської ради № 11/2023 від 25 жовтня 2023 року, яким вирішено рекомендувати призначити ОСОБА_1 опікуном рідної доньки ОСОБА_3 та надати ОСОБА_1 подання про можливість призначення його опікуном рідної доньки (а. с. 4,5,19).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2024 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу (а.с. 48).

Висновком судово-психіатричного експерта № 172-ц від 27 березня 2024 року ОСОБА_3 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - глибоку розумову відсталість (F-73.0 за МКХ-10). За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та встановлення опіки (а.с. 53-54).

Як видно з матеріалів справи орган опіки та піклування вирішив про доцільність призначення ОСОБА_1 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не заперечує проти визначення опікуном доньки й його дружина ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном, суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду.

При цьому суд вказав, що станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.

Також суд першої інстанції зазначає, що подання про призначення опікуном не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення.

Окрім цього, як на підставу відмови у призначенні заявника опікуном своєї недієздатної доньки суд вказав, що не розглядалося питання, з урахуванням вимог пункту 3.2 Правил опіки та піклування, переважного права у призначенні опікуном інших близьких родичів недієздатної, оскільки із матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_3 є ще мати.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися та вважає зазначити наступне.

Відповідно до статті 41 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться у шлюбі з ОСОБА_2 , які проживають разом з недієздатною донькою ОСОБА_3 .

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_3 є інвалідом І групи, підгрупа "А" з 06 червня 2023 року, інвалід дитинства, інвалідність встановлено довічно, потребує постійного стороннього догляду та нагляду.

Відповідно до змісту висновку судово-психіатричного експерта № 172-ц від 27 березня 2024 року ОСОБА_3 є дезадаптована соціально та побутово, мова, інтелект, пам`ять та ніякі види орієнтування нерозвинені, відсутній навіть початковий рівень знань, несформовані навички самообслуговування, що відповідає глибокій розумовій відсталості.

Також під час розгляд справи заявник пояснив, що з дитинства опікується донькою, оскільки дружині з часом коли вона почала підростати, стало важко за нею доглядати не лише морально, а й фізично, оскільки станом на дату розгляд у справи їй виповнилося 19 років.

Отже, суд визнавши ОСОБА_3 недієздатною, тобто особою, яка не може керувати своїми діями, самостійно себе обслуговувати, залишив її без опіки.

Разом з тим, у разі визнання особи недієздатною без встановлення опіки, фактично особа буде позбавлена можливості реалізувати свої права та інтереси і це може зашкодити інтересам самої особи, яка визнається недієздатною.

Таким чином, встановлення опіки підопічним провадиться в одному провадженні з визнанням його недієздатним і прізвище особи опікуна обов`язково має бути зазначене в резолютивній частині рішення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 127/3862/16-ц (провадження № 61-15761св18).

Однак, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про визнання його доньки недієздатною, суд першої інстанції на вказані положення законодавства та правовий висновок Верховного Суду уваги не звернув та разом зі встановленням опіки не призначив їй опікуна як недієздатній.

Той факт, що заявник є військовозобов`язаним, не виключає можливості призначення його опікуном недієздатного доньки, враховуючи також ту обставину, що його дружина не заперечує проти того, щоб він став опікуном їх спільної доньки.

Норми Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку.

При розгляді справи не встановлено обставин, які вказують на те, що поведінка ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам недієздатної ОСОБА_3 .

Більше того з долученої під час розгляду справи довідки від 20 листопада 2024 року заявник має право на відстрочку на підставі п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 07 лютого 2025 року (а.с. 142).

Одночасно колегія суддів звертає увагу й на те, що у відповідності до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Таким чином у суду були відсутні підстави вважати, що звернення ОСОБА_1 з заявою в частині призначення його опікуном може бути пов`язане з намаганням уникнути мобілізації, оскільки у нього і так наявна відстрочка, передбачена нині діючим законодавством.

Колегія суддів також зауважує, що обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України не є єдиним конституційним обов`язком громадянина України й не має переваг перед іншими конституційними обов`язками. Бажання заявника бути опікуном близькій людині є однією із визначених законом вимог для призначення особи опікуном. Введення військового стану в країні не зупинило дію актів Цивільного законодавства, що визначають порядок призначення опікуна та наразі не містять заборон або обмежень у контексті правовідносин цієї справи на призначення опікуна недієздатній особі, її племінника, який є чоловіком призивного віку.

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував особливостей даної справи та тих обставин, у зв`язку з якими заявник просить призначити його опікуном, не звернув уваги на характерність захворювання недієздатної особи та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення опікуна, тому рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, належить скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 .

Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви про призначення опікуна - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над недієздатною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: