Справа №195/1081/24
Провадження №2/333/3960/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Назаркевич С.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4 . В кінці 2019 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені, спільне життя не склалося, через постійні сварки, в результаті чого 23 вересня 2021 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області розірвано шлюб між сторонами.

Донька після розірвання шлюбу продовжила проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 та до теперішнього часу перебуває на його повному утриманні. Після 24.02.2022 року відповідачка жодним чином не бере участь у вихованні та утриманні доньки, не спілкується з нею. Відповідач продовжила проживати на окупованій території, на якій вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_5 . 16.12.2022 року отримала паспорт громадянки російської федерації.

ОСОБА_1 після початку повномаштабного вторгнення разом із донькою переїхали у м. Львів та отримали статус ВПО. 30.01.2024 року Залізничним ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР було здійснено обстеження фактичного місця проживання та видано Акт № 64, згідно якого за вищевказаною адресою проживає лише ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Позбавлення батьківських прав відповідачки відповідатиме інтересам малолітньої доньки, вона бажає проживати та бути на утриманні свого батька, який належним чином її утримує та забезпечує усім необхідним та батьківським піклуванням, вживає усіх заходів для її розвитку як фізичного так і духовного.

Ухвалою суду від 12.08.2024 р. цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, прийнято до провадження судді Варнавської Л.О. та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Зобов`язано Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Назаркевич С.М. у судове засідання не з`явились, представником позивача надано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримали у в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

05.11.2024 на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_6 , яка зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_3 . Просить задовольнити позов ОСОБА_1 , оскільки в неї інша родина. На теперішній час вона громадянкою російської федерації, можливості та бажання виховувати та утримувати доньку в неї не має.

Представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду висновок про розв`язання спору щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , 2008 р.н.

Суд, врахувавши думку позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №1237. Батьками дитини зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.09.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишено без змін.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », вона зареєстрована в місті Мелітополь Запорізької області, що є тимчасово окупованою територією України.

Суду позивачем надана ксерокопія паспорту громадянки російської федерації ОСОБА_6 , виданий 16.12.2022 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками №1306- від 12.05.2022 року та № 1306- від 30.01.2024 року.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_3 форми № 9, яка видана ОСОБА_1 , останній є розлучений та має на утриманні доньку ОСОБА_4 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 30.01.2024 року складеного Залізничним ВСЗ УСЗДГП ЛМР за адресою АДРЕСА_2 вбачається, що за адресою проживають ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_7 .

Окрім того в матеріалах справи наявний і Акт обстеження умов проживання складений начальником в «СуСД» Личаківського району Сальвицьким Р.І. та завідувачем сектору профілактичної роботи в «СуСД» Личаківського району ОСОБА_9 на підставі заяви ОСОБА_1 від 02.03.2023 року №3-Т-13228-33 згідно якого обстежено умови проживання за адресою: АДРЕСА_3 . В акті зазначено, що у вказаній квартирі проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У квартирі створені належні умови для проживання і розвитку. Зі слів батька ОСОБА_1 вказано, що він займається вихованням доньки, повністю її забезпечує.

Згідно довідки виданої директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №29 м.Львова Оксаною Верхівською вбачається, що ОСОБА_7 є ученицею 10-а класу СЗШ І-ІІІ ст. №29 м.Львова. ОСОБА_3 навчається у школі з 01.09.2022 року. За час навчання зарекомендувала суду як здібна, розумна дитина, має високі досягнення у навчанні, є учасником учнівського самоврядування класу, бере активну участь у позаурочному житті класу. Дуже дружня, добра дитина, по товариські відноситься до усіх дітей у класі, має лідерські здібності. Батько ОСОБА_1 бере активну участі у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моні торить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Мати ОСОБА_10 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлась.

24.10.2024 року начальником відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району Коваль А.С. та головним спеціалістом відділу Рибак М.С. складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до якого зазначено, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (батько та донька). Умови проживання задовільні, квартира мебльована та об лаштована побутовою технікою. В помешканні чисто, прибрано, наявні предмети побутового вжитку. Для виховання розвитку створені задовільні житлово-побутові умови. Батько ОСОБА_1 є військовослужбовцем, ОСОБА_3 навчається у 55 школі м.Львова. Стосунки між батьком та донькою побудовані на теплій та доброзичливій основі. Зі слів ОСОБА_3 мати дитини проживає на окупованій території та має громадянство російської федерації, дитина з матір`ю не спілкується, та їй дзвонить дуже рідко, діалог закінчується сваркою.

На спростування викладеного відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини".

У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...".

Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»).

У матеріалах справи наявний висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 25.11.2024 №260001-вих-169360 з якого встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини був присутній ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів ОСОБА_1 , матір - ОСОБА_2 перебуває на окупованій території, отримала російський паспорт (виданий 16.12.2022). ОСОБА_1 , повідомив, що матір дівчинки - ОСОБА_2 , з 2020 року не займається вихованням дочки, не цікавиться її життям, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не вітає з днем народженням. Також зазначив, що він як військовослужбовець у лютому 2022 виїхав із своєю військовою частиною, дочка залишилась з його батьками у м. Мелітополь, протягом усього часу перебування дитини в окупованому місті матір - ОСОБА_6 не цікавилась нею. Зазначив, що ОСОБА_2 створила іншу родину. Неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила, що не заперечує щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, так як уже 2,5 роки не бачилась із матір`ю, вона не цікавиться її життям, не телефонує та не вітає з днем народження.

Орган опіки та піклування з метою захисту прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_3 , 2008 р.н.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини.

В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем її батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дитину з підстав, що не залежать від відповідача.

З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне позбавити матір батьківських прав, що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач як матір також зобов`язана приймати участь в утриманні своєї дитини нарівні із батьком, суд вважає за необхідне одночасно стягнути аліменти з відповідача на утримання своєї дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 2008 р.н., у розмірі частини її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позов подано до суду 27.06.2024 року.

Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, а в дохід держави суму судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська