Провадження № 2/185/781/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31 січня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому, заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним
В С Т А Н О В И В
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним у якому просять суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 54,3 кв.м. житлової 28.9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та як законного представника неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 1989 р.н., зареєстрований 14.03.1996 року за № 3/40- НД на Павлоградській товарній біржі - дійсним.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 14.03.1996 року вони з відповідачем уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна на двокімнатну квартиру загальною площею 54,3 кв.м. житлової 28.9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого жилвідділом м. Павлограда за №8904 від 06.03.1996р. та зареєстрованого БТІ м.Павлограда за № 10-14-231 та було куплено за 163000000 крб., які були одержані ОСОБА_1 повністю до підписання договору.
Договір був укладений на Павлоградській товарній біржі 14.03.1996 року за № 3/40 - НД. Правочин обома сторонами був повністю виконаний, ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. На час укладення договору, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 не знали, що правочин, в відповідності до ст.47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.
Позивачі звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.
Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відзиву не подавав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа в судове засідання не з`явилася.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Судом ухвалено слухати справу в заочному судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено 14.03.1996 року позивачі з відповідачем уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна на двокімнатну квартиру загальною площею 54,3 кв.м. житлової 28.9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 та яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого жилвідділом м. Павлограда за №8904 від 06.03.1996р. та зареєстрованого БТІ м.Павлограда за № 10-14-231 та було куплено за 163000000 крб., які були одержані ОСОБА_1 повністю до підписання договору.
Договір був укладений на Павлоградській товарній біржі 14.03.1996 року за № 3/40 - НД. Правочин обома сторонами був повністю виконаний, ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. На час укладення договору, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 не знали, що правочин, в відповідності до ст.47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.
Позивачі з часу купівлі квартири користуються нею.
Відповідно до ст.4 ЦК України (від 18.07.1963 р.) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.
Відповідно до ст.41 ЦК України (від 18.07.1963 р.) «Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків».
При вчиненні правочину 14.03.1996 року всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу жилого будинку, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1996 році.
Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочину в 1996 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочин дійсним, законним і виконаним, позивачі змушені звернутись з позовною заявою до суду, про захист своїх прав.
Відповідно до діючого на даний час законодавства - а саме ст.204 ЦК України (2003р.) «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».
Відповідно до ст.220 ЦК України (2003р.) «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним».
Відповідно до ст.321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».
В відповідності до ст.15 Цивільного кодексу України «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства».
За даних обставин суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Павлоградська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 54,3 кв.м. житлової 28.9 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та як законного представника неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 1989 р.н., зареєстрований 14.03.1996 року за № 3/40- НД на Павлоградській товарній біржі.
Витрати на судовий збір покласти на позивачів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. О. Головін