ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/810/24 Номер провадження 22-ц/814/3130/24Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Антіховича Володимира Володимировича на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором ,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 04.02.2021 р. між позичальником ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» був укладений Договір про надання фінансових послуг № 988 , відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 5100,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.02.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договір про надання фінансових послуг № 988 від 04.02.2021р., що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені Кредитним договором.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 10.03.2023 р., відповідно до розрахунку заборгованості, враховуючи уточнення позовних вимог та принцип розумності, співмірності і пропорційності становить 41 530,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5 012,22 грн.; заборгованість за процентами - 36 517,82 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № №988 від 04.02.2021 в розмірі 41 530 (сорок одна тисяча п`ятсот тридцять) грн. 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000 гривень 00 копійок.

Відповідач оскаржив рішення в апеляційному поряду , мотивуючи свою скаргу порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що договір укладено в порушення вимог законодавства , оскільки позикодавець підписав його одноразовим ідентифікатором. Також , зазначає що лише він, як позичальник , особа яка приймає пропозицію ( оферту) укласти договір , мав право такого підпису.

Окрім того , скаржник висловлює свою незгоду із сумою заборгованості заявленою позивачем , та вказує що з наданих доказів неможливо встановити за який період та на яких підставах ОСОБА_1 нараховано 25 420 , 46 грн відсотків. Зазначає , окрім іншого , що доказів укладення кредитного договору між сторонами суду не надано.

Скаржник просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 04.02.2021р. між позичальником ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» був укладений Договір про надання фінансових послуг № 988 , відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 5 100,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк 16 днів з моменту отримання кредиту та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту.

Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача Н9 (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Згідно п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до 1.2. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Пунктом 1.3. договору встановлено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.9 договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Зазначене також відображено в Заяві-анкеті, відповідно до умов якої строк кредиту становить 365 днів, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту.

Відповідно до пп. 1.4.1., 1.4.2. договору та Заяви-анкети (додавалася до позовної заяви) нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16-й день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі Процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в такому розмірі: а) 0,4% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту:

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 3.24% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).

д) тип процентної ставки - фіксована.

Зазначені умови відображені також в Заяві-анкеті (Додаток №1) та не містять будь-яких суперечливих відомостей.

Сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору.

Отже 326,40 грн. це розмір процентів, який має сплатити позичальник виходячи зі ставки 0,4% за кожен день користування кредитом в розмірі 5 100,00 грн. за кожні 16 днів, виходячи з того що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах і в строки, визначені в договорі.

Аналогічне застереження міститься в розділі 4. (Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача) Паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), відповідно до якого: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Ставка у розмірі 0,4 % на наступні 16 днів у межах граничного строку кредитування (строку дії кредитного договору) застосовується за умови сплати позичальником процентів за користування кредитом по закінченню 16 днів (орієнтовного строку повернення кредиту).

Відповідно, якщо позичальником не сплачено відсотки за користування кредитом на 16-й день з моменту отримання кредиту, то застосовуються умови користування кредитом визначені у підпунктах б), в) та г) пункту 1.4. договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості Позикодавця, Позичальником були сплачені проценти за користування кредитними коштами на 14-й день (17.02.2021). Проценти нараховані за 15-й та 16-й день користування кредитними коштами Позичальником сплачені не були, отже з 20.02.2021, 17-го дня користування кредитними коштами, проценти нараховувалися на умовах визначених у підпунктах б), в) та г) пункту 1.4. договору.

Виконання позичальником зобов`язань за договором свідчить про укладення договору та про прийняття ним умов договору.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги зазначив , що позивачем доведено своє право вимоги належними доказами, в свою чергу відповідачем наявність заборгованості не спростовано.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів вважає укладеним договір про надання споживчого кредиту між відповідачем та ТОВ «Слон Кредит».

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання фінансових послуг (кредиту). Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Відтак , суд не приймає до уваги аргументи відповідача , щодо неналежності кредитного договору як доказу по справі у зв`язку із його підписанням одноразовими ідентифікаторами, оскільки договір є дійсним , сторонами не оскаржувався. Окремі його положення, зокрема п.п. 4.3 щодо згоди сторін використовувати під час підписання електронних договорів одноразовий ідентифікатор , оскаржені не були , недійсними також не визнавались.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування та заявлених вимог.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором про надання фінансових послуг № 988 від 04.02.2021, а тому з нього на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору про надання фінансових послуг № 988 від 04.02.2021, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 41 530 грн. 04 коп.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Антіховича Володимира Володимировича залишити без задоволення

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов