Справа №705/4897/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю представника позивача Мельник О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мельник О.О. звернулася до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , який проживає окремо, в обґрунтування зазначивши наступне.

11 червня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому шлюбі народився син - ОСОБА_3 .

23 грудня 2022 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем і цим же рішенням вирішено, що син залишається проживати разом з матір`ю.

Фактично з самого моменту розлучення у позивача з відповідачем почалися непорозуміння стосовно прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості батька нормально спілкуватися з сином. Всі намагання позивача з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, ще й присутності малолітньої дитини, оскільки відповідач перешкоджає, не бажає присутності позивача біля сина та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з сином.

Весь цей час позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку.

25 січня 2023 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області винесено рішення за яким стягнуто з позивача на користь матері дитини аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач має постійну роботу, де характеризується позитивно.

Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Служби у справах дітей Уманської міської ради для визначення днів для спілкування з сином. 27 квітня 2023 року рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 167 встановлено дні зустрічей позивача з сином, а саме: двічі на тиждень - щонеділі з 10.00 год. до 19.00 год. та в інший день тижня за домовленістю між батьками. Але навіть після прийняття рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27 квітня 2023 року № 167 «Про участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_1 , який проживає окремо від дитини», відповідач ігнорувала таке рішення третьої особи, продовжувала чинити перешкоди спілкуванню батька з сином та перешкоджала участі у його вихованні.

Права позивача, як батька, сьогодні є порушеними. На підтвердження всього викладеного у позовній заяві, є свідки та письмові матеріали, в тому числі відповіді начальника Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про зафіксоване звернення позивача на службу 102 стосовно того, що колишня дружина заявника ОСОБА_4 не виконує рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, а саме не дає бачитись з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначені дня для побачення з дитиною.

З метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину позивач вимушений звернутися до суду із цією позовною заявою. Відповідач втручається та своїми діями негативно впливає на стосунки батька та сина. Позивачу не раз доводилося бачити, як його син, маючи намір провести час з батьком, через втручання відповідача, починав плакати. Такі ситуації вкрай важко та негативно впливають на розвиток дитини, на його характер, поведінку тощо.

Малолітньому ОСОБА_5 доводилося бачити різні неприємні ситуації, ініціаторами яких є відповідач. Допускати виникнення таких ситуацій є неприпустимим, оскільки вважає, що такі непорозуміння повинні вирішуватися за відсутності сина позивача.

Просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_4 не перешкоджати позивачу ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисте спілкування:

- двічі на тиждень: щонеділі з 10.00 години до 19.00 години та в інший день тижня за домовленістю між батькам и дитини;

- спілкування з сином в будь-який інший день та час, коли таке побачення викликане інтересами дитини, в тому числі засобами телефонного зв`язку;

- спільний відпочинок з дитиною та оздоровлення в літній період протягом 10 днів щороку;

- зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини з можливістю виїзду за межі міста Умань Черкаської області.

Зобов`язати ОСОБА_4 за два дні до дня зустрічі батька з сином надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача Мельник О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов вважає обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Пояснила, що її довіритель та відповідач по справі перебували у шлюбі, у якому у них народився син. Шлюбні стосунки у подружжя не склалися, тому в судовому порядку було вказаний шлюб був розірваний. Цим же рішенням, було визначено місце проживання їх спільного сина з матір`ю, тобто відповідачем у вказаній справі. Позивач весь час з моменту розлучення намагався приймати активну участь у житті сина, але його колишній дружині це не подобалося, тому між ними постійно виникали суперечки щодо участі батька у житті сина. Оскільки батько дитини має бажання брати активну участь у житті сина, а мати дитини у цьому перешкоджає, позивач звернувся до служби у справах дітей Уманської міської ради з приводу вирішення питання зустрічей із сином. Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради було визначено дні для спілкування із сином, але відповідач ухиляється від виконання такого рішення. При зустрічах батька з дитиною вчиняє демонстративні дії, пов`язані з приниженням батька, перешкоджає батькові зустрічатися з сином, вчиняє при дитині сварки з колишнім чоловіком. Її довіритель своєчасно сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості з їх сплати немає. Постійно цікавиться життям дитини та хоче брати участь у його вихованні та ставленні, як особистості. Оскільки відповідач перешкоджає батькові дитини, тим самим порушуючи його права, позивач і вимушений був звернутися до суду з цим позовом. Крім того, представник позивача вважає, що інтереси дитини також порушуються, оскільки батько в житті кожної дитини має важливе значення. У зв`язку із зазначеним, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Декарчук О.С. в підготовчому засіданні зазначив, що дійсно участь батька у житті дитини є важливою, у зв`язку з чим, оскільки між батьками виникали суперечки з приводу зустрічей батька з сином, і було прийнято рішення щодо визначення днів для таких зустрічей. Чи виконувалося це рішення йому не відомо, оскільки до Служби у справах дітей ніхто не звертався з приводу його оскарження чи порушення його виконання. В подальшому в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність. При вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду, але при цьому просить врахувати інтереси дитини та батька.

Відповідач ОСОБА_7 неодноразово в судові засідання не з`являлася, на адресу суду подавала письмові заяви про перенесення розгляду справи у зв`язку із хворобою, але будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту суду не надавала.

Суд, врахувавши позицію позивача, представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Статтею 43 ЦПК України серед іншого визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У відповідності до вимог частин 8 та 9 статті 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Так, судом в ході розгляду справи встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_8 . Актовий запис про народження № 232.

06.03.2023 батько дитини ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Уманської міської ради із заявою про вирішення питання побачень із сином. У вказаній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що 11 червня 2020 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб у якому народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки з часом стало зрозуміло, що подружжя має різні характери та різні погляди на життя, Уманським міськрайонним судом Черкаської області від 23 грудня 2022 року шлюб між ними було розірвано. При цьому, за взаємною згодою, батька та матері дитини, син залишився проживати разом з матір`ю.

25 січня 2023 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області винесено рішення за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь матері дитини на утримання останнього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2022 і до досягнення сином повноліття.

Оскільки у відповідності до вимог законодавства батько і мати мають рівні права а обов`язки щодо своїх дітей і якщо дитина проживає окремо від батьків або одного із них, вона має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у вихованні дитини та мають право спілкуватися з нею. Він, як батько дитини, сумлінно та добровільно виконує покладені на нього батьківські обов`язки, але мати дитини не дозволяє йому спілкуватися з сином. Тобто мати порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки для цього необхідна участь обох батьків у житті дитини. А також порушує права батька дитини, а саме право на особисте спілкування з сином. ОСОБА_1 неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але безуспішно, тому вимушений звернутися до служби у справах дітей Уманської міської ради, що відповідатиме вимогам ст. 158 СК України. При цьому, ОСОБА_1 у вказаній заяві було запропоновано можливий варіант визначення йому днів для спілкування з сином.

Згідно рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 23 квітня 2023 року за № 167 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 , який проживає окремо від дитини» встановлено дні зустрічей громадянина ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким чином: двічі на тиждень: щонеділі з 10.00 до 19.00 години та в інший день тижня за домовленістю між батьками дитини. Вказаним рішенням також було покладено контроль за його виконання на секретаря Уманської міської ради Терещенко К.В. та начальника служби у справах дітей Уманської міської ради Декарчука О.С.

Відповідно до листа Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 31.07.2023 за вих. № 12008 на ім`я адвоката Мельник О.О. зазначено, що 07.05.2023 до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_1 про те, що його колишня дружина ОСОБА_4 не виконує рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, а саме не дає бачитись із сином заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане повідомлення внесено в ІТС ІПНП Уманського РУП за №5162 від 07.05.2023.

У реєстрації до єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області відмовлено за відсутності ознак кримінального правопорушення. Перевірка була проведена відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» за результатами складено довідку № 1387 від 10.05.2023.

За вих. Уманського РУП ГУНП в Черкаській області № 8855 від 20.06.2023 було направлено відповідь та копії матеріалів вищевказаної довідки.

04.06.2023 до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення зі служби 102 від гр. ОСОБА_7 , яка повідомила, що у неї виник конфлікт з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на телефон знімає заявницю без її дозволу, на зауваження не реагує. Дане повідомлення внесено в ІТС ІПНП Уманського РУП № 6457 від 04.06.2023.

У реєстрації до єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області відмовлено за відсутності ознак кримінального правопорушення. Перевірка проведена відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» за результатами складено довідку № 2162 від 28.06.2023.

Згідно довідки № 2162 по ЄО № 6457 від 04.06.2023 по повідомленню про конфлікт з колишнім чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , інспектор Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 провівши перевірку встановив, що, у зв`язку з телефонним повідомленням про вказаний конфлікт, на місце події було направлено черговий наряд поліції Умань 24. По прибуттю на місце виклику, громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернулася на лінію 102 з приводу конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в ході конфлікту 04.06.2023 близько 12 години 00 хвилин знімає на її телефон без її на це дозволу.

Під час проведення перевірки було опитано ОСОБА_1 та було встановлено, що ОСОБА_1 в наявності мав при собі рішення УМР від 27.04.2023 № 167, в якому вказано, що ОСОБА_11 має встановлені дні зустрічі із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двічі на тиждень з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та інший день тижня за домовленістю батьків. Зі слів ОСОБА_1 колишня дружина ОСОБА_7 порушує вимоги рішення УМР та в ході чого виник конфлікт. Прийнято рішення перевірку завершити.

У вказаній довідці наявний супровідний лист про направлення матеріалів перевірки ЖЕО № 6457, для їх розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян» відповідно до «Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції», або ж в порядку, визначеному Розділом ІV Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з тим, що відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказана довідка також містить заяву ОСОБА_7 на ім`я начальника Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, у якій просить прийняти міри стосовно її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який їй погрожує, спричиняє психологічний тиск, не дає спокійно пройти додому з дитиною з прогулянки.

Письмові пояснення ОСОБА_7 , відібрані працівником Уманського РУП 04.06.2023, у яких вказує, що 04.06.2023 близько 12 години 54 хвилин в АДРЕСА_1 , колишній чоловік без її згоди почав її знімати, вказав на те, що він гуляв з дитиною 2,5 години але йому цього мало і ще йому потрібен час, на що вона повідомила, що вони можливо виїдуть з міста на вечір і не будуть гуляти. Після цього він витягнув телефон і почав її знімати, провокувати на скандал.

Також були відібрані пояснення у ОСОБА_1 , у яких останній зазначив, що 04.06.2023 близько 12 години 30 хвилин колишня дружина ОСОБА_4 викликала наряд поліції, так як він запитав коли може побачити сина ввечері.

Згідно рапорту поліцейського ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Семчука Віталія, що міститься у довідці № 2162, останній 04.06.2023 перебував в добовому наряді із ст. сержантом поліції Шелепком М.А. і їм було повідомлено про конфлікт по АДРЕСА_1 . Заявник ОСОБА_7 повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 без її дозволу знімає її на телефон, на зауваження не реагує. Вони прибули за вищевказаною адресою, де було встановлено, що у ОСОБА_1 є в наявності рішення Уманської міської ради від 27.04.2023 № 167, в якому вказано, що йому встановлені дні зустрічі з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двічі на тиждень. Зі слів ОСОБА_1 колишня дружина ОСОБА_7 порушує вимоги рішення Уманської міської ради та в ході чого виник конфлікт. Вказане питання мирним шляхом вирішено не було.

Крім того, матеріали перевірки містять довідку про працевлаштування ОСОБА_1 , його позитивну характеристику з місця роботи та довідку про заробітну плату.

Також до матеріалів перевірки додано акт обстеження умов проживання, складений працівниками ССД Новоархангельської сільської ради, яким встановлено, що у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , створено всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, згідно цього акту за вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації ОСОБА_12 , 1965 року народження, та її чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , але згідно відмітки у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , тобто позивача по справі, наявна відмітка про місце реєстрації за вказаною адресою з 30.09.2022.

В ході розгляду вказаної справи 27.05.2024 судом було запропоновано органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради надати висновок щодо розв`язання спору в частині участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та згідно складеного висновку, який направлений на адресу суду 09.10.2024 за вих. № 7036/01/01-35, встановлено, що ОСОБА_1 , 1991 року народження, та ОСОБА_4 , 1993 року народження, перебували в шлюбі. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя не склалося, 23.12.2022 рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю.

Так як між батьками виник спір щодо участі у вихованні малолітнього ОСОБА_13 , батько дитини звернувся до служби у справах дітей Уманської міської ради з проханням встановити дні та години зустрічей його з сином. Службою було вивчене це питання та винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Уманської міської ради. На засіданні комісії розглянуті подані службою документи, заслухані пояснення батька та матері дитини та порушено клопотання перед органом опіки та піклування Уманської міської ради про встановлення днів зустрічей батька з дитиною таким чином: двічі на тиждень: щонеділі з 10.00 до 19.00 та в інший день тижня за домовленістю між батьками.

Враховуючи інтереси дитини, рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.04.2023 № 167 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 , який проживає окремо», було встановлено дні зустрічі таким чином: двічі на тиждень: щонеділі з 10.00 до 19.00 та в інший день тижня за домовленістю між батьками дитини.

Виходячи з викладеного, в зв`язку з тим, що рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.04.2023 № 167 «Про участь у вихованні малолітнього ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 , який проживає окремо» не відмінено, орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради вважає за доцільне залишити своє рішення без змін, а саме встановити дні зустрічей батька з дитиною таким чином: двічі на тиждень, щонеділі з 10.00 до 19.00 та в інший день тижня за домовленістю між батьками дитини.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, за цими правилами суд надає оцінку доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд зазначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених обставин є обов`язковим, оскільки такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43, 57 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 229 ЦПК України, визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним Кодексом України. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Так, згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 ст. 155 СК України передбачено здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Згідно частини другої статті 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ч. 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків, баби та діда має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з них, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з бабою та дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Виховання у колі сім`ї, як раз передбачає у повній сім`ї, тобто при участі усіх членів родини, як молодших, так і старших, і баби з дідом у тому числі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Статтею 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як було встановлено в ході судового розгляду, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син. Вказаний шлюб було розірвано у судовому порядку та при цьому, було визначено місце проживання сина ОСОБА_5 з матір`ю - відповідачем по справі ОСОБА_7 . В судовому порядку також було вирішено питання щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , 2021 року народження, на користь ОСОБА_7 . Позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей із заявою про вирішення питання можливості визначення днів для спілкування із сином, оскільки колишня дружина перешкоджає йому бачитися із сином. Працівниками служби було розглянуто заяву ОСОБА_1 , досліджено усі обставини конфлікту між батьками малолітнього ОСОБА_5 , 2021 року народження, опитано сторони, та з урахуванням інтересів дітей заявнику визначено дні для зустрічей із сином.

Підставою для звернення до суду з вказаним позовом позивач зазначає той факт, що його колишня дружина продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, та не виконує рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради щодо можливості йому бачитися із сином.

В підтвердження позовних вимог позивач надав, в тому числі відповідь Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про те, що дійсно 07.05.2023 він звертався до поліції із заявою про невиконання нею рішення виконавчого комітету Уманської міської ради та не дає йому бачитися із сином, а 04.06.2023, уже його колишня дружина зверталася до поліції із заявою про тиск з його сторони та виникнення між сторонами конфлікту. Уманським РУП було проведено перевірку вказаних заяв, за результатами яких відмовлено у внесенні до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей за цими заявами, у зв`язку із відсутністю ознак кримінальних правопорушень. Також додано матеріали перевірки заяви відповідача ОСОБА_7 від 04.06.2023.

Інформації про те, чи був хтось із учасників конфлікту, а саме ОСОБА_1 чи ОСОБА_7 притягнуті до адміністративної відповідальності, суду не надано.

Тобто, судом встановлено, що дійсно між сторонами наявний конфлікт, що виразився у спорі щодо участі батька у житті дитини. Разом з тим, позивач сплачує на користь позивача аліменти на утримання дитини, звертався служби у справах дітей і виконавчим комітетом Уманської міської ради було розглянуто його заяву, враховано позицію сторін та інтереси дитини та визначено дні для спілкування батька з дитиною, і за весь період наявності такого рішення, мало місце лише разове звернення позивача до правоохоронних органів з приводу невиконання відповідачем рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, але в ході перевірки його звернення було встановлено, що він проводив час з дитиною, але не погодився з тим, що коли сам же його привів до матері, йому не вистачило годин для спілкування із сином.

Крім того, у відповідності до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.04.2023 за № 167, контроль за його виконанням покладено на секретаря Уманської міської ради та на начальника служби у справах дітей Уманської міської ради, але позивач не вказував про те, що він звертався до вищевказаних відповідальних осіб з приводу невиконання рішення про встановлення йому днів для зустрічей з сином.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування з урахуванням положень ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, якими передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Встановлюючи порядок спілкування батька з сином, враховуючи докази які містяться в матеріалах справи, суд приймає порядок, запропонований органом опіки та піклування виконавчим комітетом Уманської міської ради, не вбачає його необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини, а також те, що він не виконується відповідачем по справі.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Суд враховує ту обставину, що порядок участі у вихованні дитини встановлювався та виконувався, а тому права позивача не є порушеними та він не довів суду належними та допустимими доказами факт того, що відповідач своєю поведінкою чинила і чинить йому перешкоди у здійсненні ним свого права.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958.

Суд наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За вказаних обставин суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, слід відмовити через не доведення та не обґрунтування позивачем своїх позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, суд вважає, що витрати, пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 141, 153, 157 СК України, ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 25.10.2024.

Суддя: Р. В. Піньковський