Справа № 2-2031/11
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року, постановлену у складі судді Панченко О.М., у справі № 2-2031/11 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», суб`єкт оскарження: заступник начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравцова О.С., на бездіяльність органу примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність заступника начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравцової О.С., заінтересована особа: ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Брайт Інвестмент». Зазначив, що 15.08.2011 року на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2011 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто в солідарному порядку з нього та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008 в сумі 67 886,36 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 678,86 грн. та оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., видано виконавчий лист № 2-2031/11. 08.05.2013 року зазначений виконавчий лист було пред`явлено до відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві. 10.05.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1. 09.08.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт будь-якого майна, що належить йому, та оголошено заборону на його відчуження. 29.08.2016 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, а вжиті виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними. В постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29.08.2017 року. У зазначений термін виконавчий документ не було повторно пред`явлено стягувачем до виконання. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачем не оскаржувалася. В Автоматизованій системі виконавчого провадження стан виконавчого провадження № НОМЕР_1 зазначено як завершено. В той же час, арешт, накладений на все майно, та заборону його відчуження не скасовано. Про це він дізнався з Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 9144794, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП НОМЕР_1 видана 09.08.2013. З метою скасування арешту та заборони на відчуження майна, він звернувся із відповідною заявою від 26.07.2024 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У відповідь на вищевказану заяву заступником начальника відділу Кравцовою О.С. було надіслано листа від 03.09.2024, у якому зазначено, що підставами для зняття арешту є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Також, зазначив, що 05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_bank про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги за кредитним договором № 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008. 18.12.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір №GL48N718070 про відступлення прав вимоги, згідно з яким права вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшли до ТОВ «Брайт Інвестмент». 27.07.2021 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2031/11. Ухвалою Деснянського районного суд від 17.11.2021 № 2-2031/11 заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2031/11 залишено без задоволення у зв`язку із втратою первісним кредитором (стягувачем) ПАТ «КБ «Надра» права повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-2031/11 для виконання на момент укладення договору про відступлення права вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент». Ухвала Деснянського районного суду від 17.11.2021 № 2-2031/11 заявником не оскаржувалася. За таких обставин виконавчий лист № 2-2031/11 на виконанні не перебуває і не може перебувати у майбутньому у зв`язку з відсутністю стягувача, який має право повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не можливістю заміни сторони виконавчого провадження у зв`язку з втратою первісним кредитором права повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання. Натомість арешт, накладений на все майно постановою державного виконавця, та заборона на його відчуження, обмежує його права та перешкоджає в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Зокрема, арешт перешкоджає скаржнику розпорядитися своєю часткою у праві власності на житловий будинок, яка належить йому на підставі договору дарування № 844 від 07.09.2022.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравцової О.С. щодо не зняття арешту з майна, що належить йому, який було накладено у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1; а також зобов`язати заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравцову О.С. скасувати арешт, який накладено на все його майно як боржника, та заборону на здійснення відчуження будь-якого належного йому майна, які накладено в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, реєстраційний номер обтяження 9144794.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам, викладеним у скарзі, та не врахував того, що оскільки станом на день розгляду справи виконавчі листи повторно до виконання не пред`явлені і ухвалою суду встановлено, що первісний кредитор ПАТ «КБ «Надра» пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання ще до укладення договору про відступлення прав вимоги, а вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження, є неможливим, то збереження накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на володіння боржником своїм майном. Також, суд помилково вважав пропущеним ним строк на звернення із даною скаргою, оскільки він оскаржує не рішення чи дії виконавця, а його бездіяльність. Відповідь державного виконавця на його заву щодо зняття арешту була надана 03 вересня 2024 року. Відтак, ним не було пропущено установлений законом десятиденний строк на звернення із даною скаргою.

В судове засідання учасники провадження не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що подану апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.03.2011 року у цивільній справі № 2-2031/11, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008 року у розмірі 67 886,36 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 678,86 грн. та оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На підставі вказаного рішення 15.08.2011 року Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-2031/11 відносно ОСОБА_1 , який був пред`явлений до виконання до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві.

10.05.2013 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1, а 09.08.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

29.08.2016 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, а вжиті виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними. При цьому, в постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29.08.2017 року.

Проте, у зазначений строк виконавчий лист повторно пред`явлений до виконання не був.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 зазначив, що 05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір №GL48N718070_bank про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги за кредитним договором № 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008. А 18.12.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070 про відступлення прав вимоги, згідно з яким права вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшли до ТОВ «Брайт Інвестмент». 27.07.2021 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Деснянського районного суд від 17.11.2021 в справі № 2-2031/11 заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-2031/11 залишено без задоволення у зв`язку із втратою первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» права повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-2031/11 для виконання на момент укладення договору про відступлення права вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент». 26.07.2024 він звернувся до Подільського ВДВС у місті Києві ЦМ УМЮ (м. Київ) із заявою щодо скасування арешту та заборони на відчуження майна та листом заступника начальника Подільського ВДВС у місті Києві ЦМ УМЮ (м. Київ) Кравцової О.С. від 03.09.2024, було відмовлено у задоволенні його заяви.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що Закон України «Про виконавче провадження» як у попередній, так і в новій редакціях пов`язує зняття арешту із завершенням (закінченням) виконавчого провадження; оскільки державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV повернув виконавчий документ стягувачу, а не органу, який його видав, то виконавче провадження не є завершеним; тому для зняття арешту немає підстав, передбачених у статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а також передбачених у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII на час розгляду судом скарги скаржника.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Так, відповідно до п. 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи-сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини перша та друга статті 49 Закону № 606-XIV).

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частини перша та друга статті 50 Закону № 606-XIV).

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Звертаючись із даною скаргою, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, і стягувач у визначений строк повторно не пред`явив виконавчий лист до виконання, внаслідок чого обмеження у розпорядженні майном втратили юридичне значення.

Разом з тим, Закон України «Про виконавче провадження» як у попередній, так і в новій редакціях пов`язує зняття арешту із завершенням (закінченням) виконавчого провадження; оскільки державний виконавець на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV повернув виконавчий документ стягувачу, а не органу, який його видав, то виконавче провадження не є завершеним; тому для зняття арешту немає підстав, передбачених у статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а також передбачених у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII на час розгляду судом скарги скаржника.

Аналогічних висновків щодо застосування вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» у відповідних редакціях дійшов Верховний Суд у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 202/1182/22, від 15 лютого 2023 року у справі №202/1183/22, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 19 січня 2022 року у справі № 521/14329/20, від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17, від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08.

Актуальність такої правової позиції була підтверджена і у постанові Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 333/395/22, яка є релевантною до даної справи.

При цьому, арешт майна боржника є заходом, який застосовується для забезпечення виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню. Арешт на майно скаржника у виконавчому провадженні був накладений для виконання рішення суду, яке залишається невиконаним.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення скарги.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді