РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/1722/23

Провадження № 22-ц/4815/1243/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року у складі судді Штогуна О.С., ухвалене в м. Рівне, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, та стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21 листопада 2022 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Німецькій, в напрямку вул. Івана Франка у м. Хуст Закарпатської області, допустив з`їзд на ліве узбіччя, за яким здійснив наїзд на паркан. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 від отриманих травм помер в реанімаційному відділенні Хустської центральної районної лікарні. 21 листопада 2022 року за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до ЄРДР за №0000323 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. В результаті вищевказаною ДТП, діями ОСОБА_2 позивачу, який є батьком загиблого ОСОБА_3 , заподіяно моральну шкоду. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 29 грудня 2022 року, на звернення позивача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надала відповідь, згідно якої рішення щодо виплати страхового відшкодування буде ним прийняте після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної ДТП, тим самим призупинило строк розгляд звернення позивача щодо виплати страхового відшкодування моральної шкоди. В зв`язку із отриманою відмовою відповідача, позивач вимушений був звернутися за захистом свого порушеного права до суду. З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 400 грн. 00 коп., стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_4 пеню у розмірі 22 340 грн. 19 коп., три відсотки річних у розмірі 1394 грн. 33 коп., інфляційні витрати у розмірі 1938 грн. 47 коп..

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 80400 грн. 00 коп.. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 22 340 грн. 19 коп., три відсотки річних у розмірі 1 394 грн. 33 коп., інфляційні витрати у розмірі 1938 грн. 47 коп., а всього: 25 672 грн. 99 коп.. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» у дохід держави судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що за змістом норм спеціального Закону, яким є Закон України «Про страхування», страховик не відшкодовує шкоду, а здійснює виплату страхового відшкодування грошової суми, яка виплачується страховиком у межах страхової суми за договором страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Зазначає, що в даному випадку і для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій (чи бездіяльності) водія забезпеченого транспортного засобу «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 рішення в кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2022 року єобов`язковим. Наголошує, що натомість такого рішення ще немає, обвинувальний акт не складено та до суду не скеровано, адже слідчим ще не здійснено усіх необхідних слідчих дій. Доводить, що страховик не є завдавачем шкоди, а є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Пояснює, що у разі доведення в кримінальному провадженні, що ДТП сталася з вини водія забезпеченого транспортного засобу або не доведення його вини, після того, як закінчиться розгляд кримінальної справи, рішення у якій набере законної сили, страховик розгляне заяву потерпілого і як це передбачено ст. 36 Закону, прийме рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатить його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону прийме вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування і у разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, потерпілі мають право його оскаржити в судовому порядку. Таким чином, звернення позивача до суду на даний час із позовними вимогами є передчасним, адже строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування на користь позивача не настав і є припиненим, оскільки компетентним органом не вирішено остаточно питання відповідальності водія забезпеченого транспортного засобі, а відтак є безпідставним нарахування штрафних санкцій. З наведених міркувань просить змінити рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних у повному обсязі, а в решті рішення суду залишити без зміни.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 80400 грн. 00 коп. в апеляційному порядку не оскаржене, а тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2022 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Німецькій, в напрямку вул. Івана Франка у м. Хуст Закарпатської області, допустив з`їзд на ліве узбіччя, за яким здійснив наїзд на паркан. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 від отриманих травм помер в реанімаційному відділенні Хустської центральної районної лікарні 21 листопада 2022 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23 листопада 2022 року та довідкою про причини смерті від 22 листопада 2022 року.

21 листопада 2022 року за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до ЄРДР за №0000323 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом № 209257313, котрий станом на 21.11.2022 року був дійсним.

Як вбачається із копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 30 листопада 2022 року, батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , позивач у справі.

06 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 80 400,00 грн.

29 грудня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надало відповідь, де повідомило заявника, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде ним прийняте після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом вищеописаної ДТП.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

За змістом ст.9, 22-31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону).

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просив стягнути, окрім страхового відшкодування моральної шкоди, також пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати, які виникли, на його думку, у зв`язку з простроченням виплати ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхового відшкодування шкоди, завданої смертю особи.

Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк не виплатило заявнику страхове відшкодування, тим самим порушивши принцип належного виконання зобов`язання та передбачений п. 36.2 вищевказаного Закону 90-денний строк виконання, що, у відповідності до вимог ч. 2. ст. 625 ЦК України є підставою для стягнення з нього штрафних санкцій у вигляді пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.5, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, питання щодо виплати страхового відшкодування або відмови у її виплаті на користь позивача має вирішуватись у відповідності із нормами спеціального Закону.

Статтею 34 Закону визначено дії страховика після отримання інформації про дорожньо- транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, що включає в себе проведення розслідування обставин події та підтвердження настання або ненастання страхового випадку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Зважаючи на наведене, страховик не мас правових підстав для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплати або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування до дати, коли йому стане відомо про набрання рішенням в кримінальній справі (цивільній, господарській) законної сили.

Відповідно до пункту 4 статті 110 КК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 статті 17 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки п вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій (чи бездіяльності) водія забезпеченого транспортного засобу «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 рішення в кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2022 року є обов`язковим.

Судом встановлено, що на момент розгляду цієї справи судове рішення в кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди відсутнє, обвинувальний акт не складено та до суду не скеровано.

Окрім того, суд враховує, що страховик не є завдавачем шкоди, а є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У разі доведення в кримінальному провадженні, що ДТП сталася з вини водія забезпеченого транспортного засобу або не доведення його вини, після закінчення розгляду кримінальної справи та набрання законної сили рішення у ній, страховику у відповідності до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» належить розглянути заяву потерпілого та прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Саме в останньому випадку потерпілі мають право його оскаржити в судовому порядку.

З огляду на наведене, неприпустимим є нарахування пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму невиплаченого страхового відшкодування станом на даний час.

Як зазначено вище, пунктом 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

На даний час строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування на користь позивача не настав, оскільки питання відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу не вирішено та не ухвалено кінцевого процесуального рішення за фактом ДТП.

Верховний Суд у своїй постанові від 22 грудня 2023 року у справі № 345/3049/22 зауважив, що «при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідальність страховика, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

У справі, яка переглядається, встановлено, що страховик повідомив позивачів, що строк для прийняття страховиком рішення щодо витати страхового відшкодування призупинено до дати набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та повідомлення про цей факт страховика, як це передбачено абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні витати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо витати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів страхового відшкодування.».

Аналогічний висновок викладено у постанові КЦС ВС від 15 серпня 2023 року у справі №513/730/21.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює ці правовідносини, беручи до уваги вищезазначені висновки Верховного Суду, апеляційний суд приходить до переконання про те, перебіг строку для ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 не здійснюється, і, відповідно, прострочення виконання зобов`язання з його боку не відбулося, оскільки не було отримано копії вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження щодо водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 , а тому висновок місцевого суду про те, що 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату та її здійснення або відмову у виплаті страхового відшкодування сплинув 06 березня 2023 року та за період з 07 березня 2023 року до 03 жовтня 2023 року зі страховика слід стягувати пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних, не відповідає вимогам закону та усталеній практиці Верховного Суду, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За результатами розгляду справи судом першої інстанції з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» стягнуто судовий збір в розмірі 1073,60 грн. у дохід держави, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з того, що одна позовна вимога про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 80 400,00 грн. не оскаржена в апеляційному порядку, і, відповідно, в цій частині апеляційним судом не переглядається, перерозподіл судових витрат, понесених у суді першої інстанції, не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення пені у розмірі 22 340 грн. 19 коп., трьох відсотків річних у розмірі 1394 грн. 33 коп., інфляційних втрат у розмірі 1938 грн. 47 коп. відмовити.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Боймиструк С. В.