КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/3764/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сиротюка Романа Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року про забезпечення позову у складі судді Бражник Н.М.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У липні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Безштанько С.М. звернувся у суд із заявою про забезпечення позову та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири, загальною площею 52 кв. м, житловою площею 31,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 347 кв. м, житлова площа 123,4 за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, до набрання законної сили рішення у справі №361/3764/24.

Заяву обґрунтовано тим, що між сторонами існує спір щодо повернення коштів за договором позики від 14 червня 2018 року, який був укладений батьком відповідача з позивачем. За умовами договору позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв кошти у сумі 70 000 дол США, що за курсом НБУ станом на 02 серпня 2019 року становить 1 773 800 грн під 10 % річних, із зобов`язанням повернути кошти до 15 вересня 2018 року. Батько відповідача помер, зобов`язання за життя не виконав.

Після смерті батька, відповідач у справі успадкувала не тільки його права, а і обов`язки, зокрема щодо повернення коштів за договором позики.

Броварський міськрайонний суд Київської області рішенням від 13 вересня 2021 року у справі №361/7573/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця, позов задовольнив. Стягнув із Москаленко на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики 1 973 534 грн та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 9 605 грн.

Київський апеляційний суд змінив резолютивну частину зазначеного рішення суду та виклав його у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 , в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики 1 973 534 грн та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 9 605 грн». Дане рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Згідно з платіжними інструкціями відповідач перерахувала позивачу заборгованість у розмірі 1 982 889 грн 50 коп.

Проте, враховуючи оціночну вартість успадкованого майна, п. 2 ст. 625 ЦК України позивач звернувся у суд до відповідача з позовом у справі №361/3764/24. Вважає, відповідач не у повному обсязі виконав зобов`язання, у межах успадкованого майна, сума заборгованості становить 1 481 550 грн 40 коп ( 141 126 - 3% різних + 343 213 грн 84 коп інфляційні збитки, + 997 210 грн 12 коп відсотки за користування).

Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 03 липня 2024 року, скасував заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року у справі №361/7573/19, якою було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 .

Зазначена ухвала не оскаржена, набрала законної сили та є підставою для зняття арешту з нерухомого майна, яке належить відповідачу.

Зазначив, що не забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача у справі №361/3764/24 може мати наслідком реалізацію нерухомого майна та подальше утруднення виконання судового рішення.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Безштанька С.М. про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат Сиротюк Р.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що докази під назвою «Довідка про оцінку вартості об`єкта» не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020 якими визначено вимоги до оформлення документів затверджених наказом №144 від 01 липня 2020 року, які набрали чинності 01 вересня 2021 року.

Вказує, що довідка не містить обов`язкових реквізитів документу, таких як назва організації та посадової особи, підпис уповноваженого представника (у даному разі експерта або оцінювача), його кваліфікаційний рівень, спеціальні знання і навички, що дозволяють проводити відповідну оцінку вартості майна.

Крім того посилається на те, що за чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Звертає увагу суду на те, що позивач намагається ввести суд в оману, надаючи неналежний і не допустимий доказ щодо вартості майна, будучи обізнаним щодо його реальної вартості.

Посилається на те, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Безштанько С.М. в інтересах ОСОБА_2 , просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні адвокат Сиротюк Р.В. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлені позивач та його представник про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву позивача та накладаючи арешт на майно відповідачки суд не вказав лише про можливість утруднення невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, проте не мотивував свою ухвалу жодними висновками.

А тому з такою ухвалою колегія суддів не погоджується та вважає, що вона підлягає скасуванню.

Так, судом встановлено, що предметом заявленого позову є зобов`язання ОСОБА_1 , як спадкоємиці померлого ОСОБА_3 з повернення ОСОБА_2 грошових коштів за договором процентної позики грошей.

Убачається, що основну суму боргу в розмірі 1 982 889 грн 69 коп у №361/7573/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця відповідачкою оплачена позивачу.

У справі, що переглядається, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 прострочену суму боргу у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України та 10 % річних, що передбачені умовами договору.

Подаючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 вказує, що відповідачка не у повному обсязі виконала зобов`язання, у межах успадкованого майна, сума заборгованості становить 1 481 550 грн 40 коп ( 141 126 - 3% різних + 343 213 грн 84 коп інфляційні збитки, + 997 210 грн 12 коп відсотки за користування).

При цьому вказує також, що Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 03 липня 2024 року, скасував заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року у справі №361/7573/19, якою було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а тому не забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача у справі № 361/3764/24 може мати наслідком реалізацію нерухомого майна та подальше утруднення виконання судового рішення.

Згідно із частиною 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

У постанові Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, застосовується в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову в цивільному процесі сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до кожного конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

В даному випадку судом не встановлено існування обставин, які б вказували на можливість завдання шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості у наслідок невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому захисту таких прав та інтересів чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що відповідачкою у справі № 361/7573/19 за основною сумою боргу виконавче провадження закрито у зв`язку з повним виконання рішення, а тому разі задоволення позову у даній справі відсутні обґрунтовані підстави вважати, що остання уникатиме відповідальності.

За таких обставин винесена по справі ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову винесена без врахування вказаних обставин й взагалі за відсутності будь-яких мотивів, які б надавали підстави для задоволення заяви позивача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене, ухвала районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сиротюка Романа Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: