Справа № 740/2587/24
Провадження № 2/740/921/24
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості,

установив:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1/4168767 від 18.08.2021 у розмірі 211 641,78 грн та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.2021 між відповідачем та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі банк) укладено кредитний договір № 1/4168767, відповідно до умов якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 100 000,00 грн строком на 72 місяці з 18.08.2021 по 17.08.2027. 05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Відповідно до договору ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, не здійснював платежів у рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 211 641,78 грн, з яких: 100 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 38 791,78 грн - за процентами, 72 850,00 грн - за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05 червня 2024 року 08-30 год., яке в подальшому відкладено на 14 жовтня 2024 року 11-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 30 жовтня 2024 року 15-00 год., яке в подальшому відкладено на 09 грудня 2024 року 12-00 год.

Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи Чорна С. П. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції. Крім цього, на офіційному вебсайті суду розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач до суду не подавав.

З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 18.08.2021 АТ «Креді Агріколь Банк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1/4168767, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн строком на 72 місяці із 18.08.2021 до 17.08.2027 (а. с. 9, 10).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду (надалі проценти) щомісячно в розмірі 15 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 кредитного договору.

Випискою з рахунку за період з 18.08.2021 по 18.01.2022, доданою до позовної заяви, підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а. с. 12-15).

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, за яким ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором (а. с. 23-27).

Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021, 15.11.2021 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/4168767 від 18.08.2021, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 (а. с. 20, 21).

Заборгованість відповідача перед АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитним договором № 1/4168767 від 18.08.2021 станом на 18.01.2022 становить 118 001,45 грн, що підтверджується наданим АТ «Креді Агріколь Банк» розрахунком (зворот а. с. 7).

Згідно з наданим ТОВ «ФК «Брайт-К» розрахунком за кредитним договором № 1/4168767 від 18.08.2021 станом на 19.03.2024 за період із 19.01.2022 по 19.03.2024 всього нараховано: 32 540,33 грн процентів; 61 100,00 грн комісії (а. с. 8).

Посилаючись на те, що відповідач порушив взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного внесення грошових коштів на погашення суми кредиту, процентів за користування кредитним коштами та комісії, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору.

За таких обставин, ураховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором відступлення права вимоги, унаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, проценти та комісію, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 211 641,78 грн, з яких: 100 000,00 грн за тілом кредиту; 38 791,78 грн за процентами за користуванням кредитом; 72 850,00 грн за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 141, 223, 274, 280 - 284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Брайт-К» (вул. Гніздовського Якова, 1, м. Київ; ) заборгованість у загальному розмірі 211 641 (двісті одинадцять тисяч шістсот сорок одна) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Брайт-К» (вул. Гніздовського Якова, 1, м. Київ; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3174 (три тисячі сто сімдесят чотири) гривень 63 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко