Справа № 541/3971/24
Номер провадження 2/541/1433/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі: головуючої судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря судового засідання Гуриної В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/18 частку квартири,

в с т а н о в и в:

01.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просила припинити право ОСОБА_2 на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 , визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/18 частину квартири АДРЕСА_1 , виплатити ОСОБА_2 62656,25 грн. у відшкодування вартості 1/18 частки квартири АДРЕСА_1 внесений нею на депозит Державної казначейської служби України м. Київ. В обґрунтування позову зазначила, що неї та її чоловіком, ОСОБА_3 , та їхнім сином, ОСОБА_4 , 31 грудня 1993 року була приватизована трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку зазначеної квартири, яку прийняли в рівних частках шестеро спадкоємців, а саме: вона, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - дружина померлого, ОСОБА_6 - дочка померлого, ОСОБА_7 дочка померлого, і ОСОБА_2 - дочка померлого від першого шлюбу.

Таким чином, кожний із спадкоємців успадкував по 1/18 частці вищевказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Після нього вона прийняла спадщину за заповітом і 02.10.2018 отримала свідоцтво про право на спадщину на 7/18 часток квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому, на підставі договору дарування від 13 квітня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Пазиничем Р.В., ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подарували ОСОБА_1 по 1/18 частці зазначеної квартири.

На даний час їй на праві власності належить 8/9 часток квартири АДРЕСА_1 , а відповідачу ОСОБА_2 1/18 частка спірної квартири, яка не може бути виділена в ізольовану кімнату площею 3,46 кв.м. Відповідач не є членом її сім`ї, ніколи не проживав спільно і не вів спільне господарство, відповідач з моменту отримання права власності на частку квартири ніколи не відвідувала її , не бере участі у витратах, яких потребує утримання квартири, не здійснює її ремонт, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг. Посилаючись на вимоги ст. 365 ЦК України, просила припинити право власності відповідача на її частку у спірній квартирі та визнання права власності на вказану частку за нею.

08.11.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.24).

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, її представник- адвокат Сидоренко Ю.В. надав заяву, в якій просив підготовче судове засідання провести без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.46).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, засобами поштового зв`язку надала заяву, в якій просила розгляд цивільної справи провести без її участі, позовні вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, виплати відшкодування вартості 1/18 частки квартири АДРЕСА_1 просила перерахувати на її розрахунковий рахунок. Також повідомила про зміну свого прізвища з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.35-41).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 приватизували квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 31.12.1993 року (а.с.5). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку квартири, яку прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 по 1/18 частці кожний (а.с.7,8,13-14). ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 (а.с. 9). Спадщину за заповітом після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_1 (а.с.10). На підставі договору дарування від 13 квітня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Пазиничем Р.В., ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подарували ОСОБА_1 по 1/18 частці зазначеної квартири (а.с.11,12). Відповідач ОСОБА_2 після укладення шлюбу 10.08.2019 року з ОСОБА_10 змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.39).

Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 15.10.2024 року вартість 1/18 частини спірної квартири що складає -3,46 кв.м. становить 62656,25 грн (а.с.17-18).

Жодних заперечень зі сторони відповідача щодо оцінки вказаного майна не надходило.

31.10.2024 ОСОБА_1 було внесено на депозит Державної казначейської служби України м. Київ, в якості компенсації ОСОБА_2 вартості частки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 - 62656,30 грн. (а.с.3).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

З аналізу судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо.

Частка відповідача у спірному майні становить 1/18, частка позивача 8/9, тобто частка відповідача є незначною.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до абзацу 3 пункту 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи те, що позивач внесла на депозитний рахунок в якості компенсації відповідачу вартість 1/18 частки у спірному майні - квартирі АДРЕСА_1 , у розмірі 62656,30 грн. і питання визначення вартості сторонами погоджено та не є спірним, право власності ОСОБА_2 на таку частку спірного майна має бути припинено.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, шляхом припинення права власності ОСОБА_2 на 1/18 частку в квартирі АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 , із виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 62656,25 грн., внесену ОСОБА_1 на депозит Державної казначейської служби України м. Київ, в якості компенсації вартості частки нерухомого майна.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 16, 183, 346, 356, 358, 364, 365 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 200, 211, 247, 263- 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_11 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/18 частку квартири - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_11 на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частку квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ТУ ДСА України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на її рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, МФО 305299 з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області (UA0015950 , , код банку ( МФО ) 820172 ДКСУ м.Київ) грошову компенсацію у розмірі 62656 ( шістдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 25 копійок , внесену 31.10.2024 ОСОБА_1 , в якості компенсації 1/18 частки квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України, зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Сидоренко Юрій Володимирович свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2761 від 23.04.2019 року видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення № 7 від 23 квітня 2019 р, адреса АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_4 .

Суддя: Л. Г. Шатілова