Справа № 513/1142/24
Провадження № 2/513/1070/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 16 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №103994369.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді перерахування грошових коштів на рахунок.

29 грудня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №29-12/2021-45 відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги позичальників, в тому числі за договором №103994369.

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило це право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором про споживчий кредит №103994369, у ОСОБА_1 є заборгованість 20555,00 грн, з яких - 3000 грн заборгованість за кредитом та 17555,00 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що складає 20555,00 грн, судові витрати в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) гривень.

Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати у спрощеному провадженні із викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові та клопотанні доданому до позову просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, разом з тим, від її представника адвоката Паюл Т.І. надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги відповідачка визнала у сумі заборгованості, також представник просила зменшити судовій збір у зв`язку із визнанням позову та зменшити витрати на правничу допомогу, розстрочити виконання рішення суду.

Судом встановлено, що 16 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №103994369.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді перерахування грошових коштів на рахунок .

29 грудня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу №29-12/2021-45 відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги позичальників, в тому числі за договором №103994369.

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило це право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором про споживчий кредит №103994369, у ОСОБА_1 станом на дату звернення із позовом є заборгованість 20555,00 грн, з яких - 3000 грн заборгованість за кредитом та 17555,00 коп - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідачки понесених судових витрат в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору та 9000 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд доходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у розмірі 3000 гривень на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати у виді судового збору в сумі 1514 гривень, тобто 50 % від суми судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 1514 гривень - віднести за рахунок держави.

Що стосується клопотання представника відповідачки про розстрочку виконання рішення суду, з тих підстав, що не має постійного заробітку, власного житла та країна знаходиться під воєнною агресією росії, суд зазначає таке.

Згідно ч. 1ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням; суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до вимог ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами.

На думку суду, відповідачкою та її пресдтавником не обґрунтована необхідність розстрочки виконання рішення суду, конкретно не зазначено, яким чином відповідачка за розстрочений термін зможе сплатити всю боргову суму.

Вирішуючи вказане в заяві питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідачкою не обґрунтовано підстави для розстрочення виконання рішення, не підтверджено відповідними доказами щодо матеріального становища відповідачки.

З вказаних підстав, суд вважає, що в задоволенні заяви представника відповідачки про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити за необґрунтованістю.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до ст. 435 ЦПК України вона має право після ухвалення рішення звернутися до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду.

Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 554, 1054, 1055 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 81, 83, 137, 141, 200, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження 01133, м.Київ вул.Мечнікова, буд.3, офіс.306) заборгованість за договором №103994369 від 16 вересня 2021 року у сумі 20555 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження 01133, м.Київ вул.Мечнікова, буд.3, офіс.306) 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Частину судового збору в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження 01133, м.Київ вул.Мечнікова, буд.3, офіс.306) суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження 01133, м.Київ вул.Мечнікова, буд.3, офіс.306.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя К. Ю. Рязанова