Справа № 433/24/20
Провадження № 2-в/191/80/24
У Х В А Л А

іменем України

04 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.,

за участю секретаря судового засідання Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», відповідач: ОСОБА_1 , про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №433/24/20 за позовом ПАТ АТ Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла за зміненою територіальною підсудністю Троїцького районного суду Луганської області заява ПАТ АБ «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №433/24/20 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.06.2021 року.

Відповідно до інформації, що наявна на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень - зазначене рішення суду набрало законного сили 26.07.2021. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97776683). Законне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.06.2021 р. по справі № 433/24/20, провадження № 2/433/221/21 відповідачем добровільно не виконується і заборгованість за кредитним договором № Ф-1007 від 22 вересня 2008 року у сумі 25484,68 доларів США не погашена.

Слід зазначити, що примусово виконати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.06.2021 р. по справі № 433/24/20, провадження № 2/433/221/21 також неможливо, оскільки бойові дії та тимчасова окупація російською федерацією частини території Луганської області на даний час тимчасово позбавила реальної можливості отримати виконавчі листи для належного виконання зазначеного Рішення суду в примусовому порядку.

Враховуючи, що іншого способу примусового виконання судового рішення, ніж на підставі виконавчого листа законодавством не передбачено, наявна необхідність отримання виконавчого листа за зазначеним рішенням суду. Однак, для отримання виконавчих документів необхідним є відновлення втраченого судового провадження, зокрема судового рішення від 16.06.2021 р. по справі № 433/24/20, з метою чого ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» і звертається до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даною заявою. Станом на дату подання цієї заяви про відновлення втраченого судового провадження, строк пред`явлення виконавчих документів у справі № 433/24/20 за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ф-1007 від 22 вересня 2008 року перервався 24.02.2022р. (до закінчення строку пред`явлення його до виконання), у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України, а тому ця заява подана в строк передбачений ч. 5 ст. 491 ЦПК України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською Федерацією, що затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р (із змінами і доповненнями) вся територія м. Луганськ включена до вказаного Переліку. На даний час м. Луганськ окуповано збройними силами російської федерації, а прийняття відправлень до нього національним поштовим оператором не здійснюється. Вказана інформація є загальновідомою і не потребує доказування.

Представник стягувача та боржник у судове засідання не з`явились.

За таких обставин суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали заяви, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, доходить наступного.

На підставі розпорядження Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22, територіальну підсудність судових справ Троїцького районного суду Луганської області змінено на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, Троїцьким районним судом Луганської області, у цивільній справі №433/24/20, провадження 2/433/221/20, було ухвалено 16 червня 2021 року заочне рішення, що набрало законної сили 27 липня 2021 року, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який неодноразово продовжений, і діє до теперішнього часу.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16 червня 2021 року заочне рішення, що набрало законної сили 27 липня 2021 року, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі, у цивільній справі №433/24/20, міститься в даному реєстрі, його наявність перевірено шляхом повного доступу до вказаного реєстру.

У зв`язку із знаходження, в тому числі станом на 04 грудня 2024 року Троїцької селищної територіальної громади Луганської області, на території якої розташовано Троїцький районний суд Луганської області, в переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), є обґрунтовані підстави вважати, що стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» втрачена можливість доступу до вищевказаної цивільної справи та звернення рішення суду до виконання.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 р., заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність зібраних доказів для поновлення строку для подання позивачем заяви про відновлення втраченого судового провадження та наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №433/24/20 Троїцького районного суду Луганської області, в повному тексті заочного рішення суду, так як останнє наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353, 488-495 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ПАТ АБ «Укргазбанк» строк на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.06.2021р. в справі №433/24/20, провадження № 2/433/221/21.

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі Троїцького районного суду Луганської області №433/24/20за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині рішення.

Вважати встановленим зміст відновленого заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16 червня 2021 року, що набрало законної сили 26 липня 2021 року, у цивільній справі №433/24/20, в такій редакції:

«

Троїцький районний суд Луганської області

Справа № 433/24/20

Провадження № 2/433/221/21

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Цимбалюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні у залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просили стягнути з відповідача на користь цього банку заборгованість за кредитним договором № Ф-1007 від 22 вересня 2008 року, яка станом на 10 грудня 2019 року складає 25484,68 доларів США. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомив.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судовим розглядом встановлено, що 22 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та АБ «УКРГАЗБАНК», укладено кредитний договір №Ф-1007, за яким банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 23000,00 доларів США строком до 21 вересня 2028 року, а ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 14,4 % річних за користування кредитом, процентна ставка, що нараховується на залишок простроченої заборгованості збільшена на 1% починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (а.с.24-28).

Відповідач, згідно з п.п.3.3.3 Договору, зобов`язався здійснювати щомісячно з першого по 10-е число кожного місяця повернення суми кредиту в розмірі не менше 1/240 від суми отриманого кредиту, що становить 95,83 доларів США, але зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором та випискою з особового рахунку, станом на 10.12.2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 25484,68 доларів США, з яких 9863,30 доларів США нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2015 по 30.11.2019; 15621,38 доларів США заборгованість за кредитом (а.с.6-23).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 25484,68 доларів США, з яких 9863,30 доларів США нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2015 по 30.11.2019; 15621,38 доларів США заборгованість за кредитом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований.

Відповідно до ч. 1 ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, ЗУ «Про зовнішньо економічну діяльність», Декретом КМУ«Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет №15-93), ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Декретом №15-93 встановлено режим здійснення валютних операцій на території України, визначено загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

У ст.5 Декрету №15-93 визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ.

Відповідно до копії банківської ліценції № 123 від 19 листопада 2001 року, АБ «Укргазбанк» видано ліцензію на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частиною 4 статі 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.35-36).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року.

Тобто, вимоги щодо стягнення заборгованості саме в іноземній валюті є правомірними.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 11112-429 від 21.12.2019 року про сплату судового збору у сумі 9055,98 грн. (дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять гривень дев`яносто вісім копійок) (а.с.1).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 9055,98 грн. (дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять гривень дев`яносто вісім копійок).

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 526, 530, 536, 610-612, 1054 ЦК України, ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 263,-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № Ф-1007 від 22 вересня 2008 року у сумі 25484,68 доларів США (двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири доларів шістдесят вісім центів).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судовий збір в сумі 9055,98 грн. (дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять гривень дев`яносто вісім копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О.С. Певна»

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А. В. Твердохліб