Справа № 211/6038/24
Провадження № 2/211/2670/24
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
16 грудня 2024 року
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.
розглянувши у судовому засіданні відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
Позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помера мати позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. При зверненні позивача до нотаріальної контори, для реалізації своїх спадкових прав, остання отримала від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що в Державному реєстрі прав речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти позову не заперечує, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено актовий запис №125 від 20.02.2024 (а.с.8).
Родинний зв`язок між померлою ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується такими документами.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.02.1972, виданого Залізничним б/ЗАГС м. Кривого Рогу, батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 9).
03.12.1976 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що складено актовий запис №51. Після укладання шлюбу подружжю надано спільне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 10).
08.07.1989 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що Довгинцівським вдділом ЗАГС м. Кривий Ріг, складено актовий запис №367, та набула прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 11).
Таким чином, досліджені документи дають можливість встановити, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 , позивач для реалізації свого спадкового права, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. із заявою про прийняття спадщини, але отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за закономна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутній склад спадкового майна (а.с. 44).
Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного нерухомого майна, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
З матеріалів справи вбачається, що рік побудови спірного майна є 1983.
Отже, при вирішенні спору слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.
Статтею 100 ЦК УРСР 1963 року, визначено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції).
Пунктом 23 Інструкції було встановлено, що на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою.
Крім того, факт набуття права власності на вищевказаний житловий будинок ОСОБА_2 підтверджено судовими рішеннями від 21.01.1992 справа №2-11 1992р., від 21.09.1992 та реєстраційним посвідченням від 29.12.1992 (а.с. 13-23).
Таким чином, незалежно від проведення державної реєстрації свого права згідно з нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 за життя набула у власність домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Склад домоволодіння визначено згідно з технічним паспортом та воно складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., літньої кухні «Б», сарая «В», замощення І, огорожі №1, воріт-хвіртки №2 (а.с. 33-37).
За ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як передбачено ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На момент відкриття спадщини єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 була її донька ОСОБА_1 , яка і звернулася із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витребуваними від нотаріуса матеріалами спадкової справи.
Потенційною спадкоємцем окрім позивачки міг бути її батько ОСОБА_4 , але шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано 28.12.1987, про що наявний актовий запис №378 (а.с. 10 зворот), тобто ще до смерті спадкодавиці.
Таким чином суду не вдалося встановити інших, окрім позивача, спадкоємців після смерті ОСОБА_2 .
З урахуванням вказаного суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджується набуття за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прав на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 , як донька померлої також отримала право на спадкування за законом, оскільки інших спадкоємців не було встановлено, а тому позовна заява підлягає задоволенню.
Питання щодо стягнення судового збору з відповідача почивачами не заявлено.
Керуючись ст.ст.1216, 1217, 1261, 1266, ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок «А-1» загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., літню кухню «Б», сарай «В», замощення І, огорожу №1, ворота-хвіртку №2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати залишити за позивачем.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.12.2024.

Суддя Є.К.Костенко