справа № 357/3187/24 головуючий у суді І інстанції Кошель Б.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна Агро» про поновлення на роботі, стягнення недоотриманої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна Агро» про поновлення на роботі, стягнення недоотриманої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач, не міг бути присутнім на засіданні по сімейним справами та завантаженістю робочими справами в попередній та той день, однак в його інтересах представником, з яким було укладено договір про надання правничої допомоги 25 травня 2024 року, у зв`язку з неможливістю приймати участь у судових засіданнях та представляти його інтереси попереднім представником, 27 травня 2024 року була подана заява про відкладення судового засідання призначеного на 28 травня 2024 року в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, в тому числі, Також в заяві було вказано про те, що представник буде перебувати в м. Києві та приймати участь в іншому судовому засіданні по іншій справі, що унеможливлює приїзд до м. Біла Церква. До заяви про відкладення судового засідання призначеного на 28 травня 2024 року було додано копії документів (в т.ч. ордер) на підтвердження повноважень нового представника, з якого вбачається укладення договору на правничу допомогу саме 25 травня 2024 року. Подання заяви (клопотання) про перенесення судового засідання у зв`язку із неможливістю прибути не є зловживанням процесуальними правами. Також представником повідомлено про необхідність ознайомитися з матеріалами справи № 357/3187/24. Не враховуючи зміну представника позивача та те, що до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області була подана заява з зазначенням вищевказаного, судом першої інстанції була прийнята ухвала у справі № 357/3187/24 про залишення без розгляду позовної заяви. Вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Десна Агро» вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнята з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права та не порушує права позивача, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи в судові засідання призначені на 09:00 год. 14 травня 2024 року та на 10:00 год. 28 травня 2024 року, але у вказані судові засідання не з`явився, свого представника не направив, заяв про розгляд справи у відсутність сторони позивача матеріали справи також не містять, що, в свою чергу, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог ст. 257 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що 16 квітня 2024 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання та призначено судове засідання на 14 травня 2024 року о 09:00 год.

У зв`язку з неявкою сторін судове засідання призначене на 14 травня 2024 року було відкладено до 10:00 год. 28 травня 2024 року, та повідомлено учасників справі про час та місце розгляду справи.

В судове засідання 28 травня2024 року позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника в м. Києві та прийнятті участі в іншому судовому засіданні, позивач також не може бути присутнім по сімейним обставинам.

Протокольною ухвалою від 28 травня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи було відмовлено, оскільки, суд не може вважати неявку позивача та представника в судове засідання поважною, оскільки до вказаного клопотання не додано жодного доказу зазначеному у вказаній заяві.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про судове засідання на 14 травня 2024 року та 28 травня 2024 року.

Разом з тим, в судовому засідання суду апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що позивачу було відомо про судові засідання призначенні на 14 травня 2024 року та 28 травня 2024 року, оскільки він отримав судові повістки з суду. Позивач суду апеляційної інстанції пояснив, що остання повістка на 28 травня 2024 року була отримана ним за кілька днів до укладення угоди з новим адвокатом, яка була укладена 25 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, стороною позивача визнано та не оспорюється факт, його належного повідомлення про судові засідання призначенні на 14 травня 2024 року та 28 травня 2024 року.

За таких обставин, встановивши, що позивач у судові засідання 14 травня 2024 року та 28 травня 2024 року, тобто двічі поспіль не з`явився, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки неявка позивача чи його представника у судове засідання, призначене на 28 травня 2024 року, є повторною, заяв про розгляд справи за відсутності позивача до суду, на час ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило, а причини неявки в даному випадку правового значення не мають.

Залишаючи позов без розгляду поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду незалежно від причин такої неявки, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

При цьому, залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень частини другої статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.

Отже, висновки суду першої інстанцій відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами процесуального права, які судом правильно застосовані.

Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.