Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2318/24
Провадження №: 2/332/1639/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2024 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Марченко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Петракей Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обгрунтування позову зазначено, що 08.02.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користьОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
14.09.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
18.01.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено судовий наказ ( справа №332/7471/23), відповідно до якого стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.12.2023 року.
19.01.2024 рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя ( справа №332/7481/23) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
В межах судової справи №332/7471/23 відповідачка не повідомила суд, що позивач має від іншого шлюбу ще одну малолітню дитину, а саме: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якої 08.02.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя стягнуто з позивача аліменти, хоча даний факт був достеменно відомий відповідачці.
07.11.2019 позивача було звільнено з роботи.
24.02.2022 почалася війна й позивач не може знайти у прифронтовому місті постійну роботу.
У зв`язку з наведеним, позивач не має жодної можливості виплачувати аліменти із розрахунку 1/4 від усіх видів доходу та, з посиланням на п. 5 ст. 183 СК, просить змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі судового наказу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2024 по справі №32/7471/23 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини з 1/4 на 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати винесення рішення в межах даної судової справи й до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2024 по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилась.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України№789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ст.51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з ч. 8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Суд встановив, що 08.02.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користьОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-17).
18.01.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено судовий наказ ( справа №332/7471/23), відповідно до якого стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.12.2023 року ( а.с. 18).
Позивач у заяві зазначив, що визначений судом розмір аліментів він не має можливості сплачувати, оскільки його матеріальний стан змінився, а саме: 07.11.2019 його було звільнено з роботи та 24.02.2022 почалася війна ( мова тексту) і він не може знайти у прифронтовому місті постійну роботу.
При цьому зазначив, що в межах судової справи №332/7471/23 відповідачка не повідомила суд, що позивач має від іншого шлюбу ще одну малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якої, 08.02.2018 Заводським районним судом м. Запоріжжя стягнуто з позивача аліменти, хоча даний факт був достеменно відомий відповідачці.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і, які фактично перебувають на його утриманні.
Відповідно до судового наказу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2024, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні іншу дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та суперечитиме його інтересам.
Наявність на утриманні іншої дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. (Постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/017/19).
Подані позивачем копії двох сторінок ( 4 та 5) трудової книжки, на підтвердження його безробітності, як докази, є недопустимими, оскільки з них взагалі не можливо ідентифікувати власника трудової книжки.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення свого майнового стану, а наявність іншої дитини, від іншого шлюбу та його утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Керуючись ст.51 Конституції України, ст.7,141,150,180-184,192 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вишнякова Дмитра Олександровича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлено 16.12.2024.
Суддя Н.В. Марченко