Справа № 216/6589/20
Провадження № 2/216/162/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування вартості 1/2 частки майна, -

в с т а н о в и в:

23 листопада 2020 року, та зі зміненою заявою 22 березня 2024 року, та 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування вартості 1/2 частки майна.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 жовтня 2005 року по 14 квітня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період спільного проживання подружжя 18.05.2013 за кошти спільного бюджету було придбано автомобіль «Mercedes-Benz Vito 120», пасажирський сірого кольору номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . З дати первинної реєстрації автомобіля - 18.05.2013 вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем. Починаючи з 2017 року сімейні стосунки з відповідачем стали досить напруженими, незважаючи на те, що автомобіль придбано за спільні грошові кошти, 08.10.2019 відповідач без згоди позивачки виконав перереєстрацію вказаного автомобіля на свою матір ОСОБА_3 , про що стало відомо позивачці лише у вересні 2020 року. Вирішити мирним шляхом питання про поділ спільного майна подружжя - вищевказаного автомобіля відповідач відмовляється, оскільки вважає його особистою власністю.

Згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля станом на 22.09.2020 складає 350 177,44 грн, а 1/2 частка вказаної суми - 175 088,72 грн. Посилаючись на вищевказані обставини позивачка просила суд визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю, та стягнути на її користь 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 167 571,50 грн, виходячи з висновку експерта від 05.07.2024, яким встановлено середню вартість автомобіля в розмірі 335 143 грн.

22 березня 2021 року, та 13 червня 2024 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву. Як на підставу заперечень посилався на те, що спірний автомобіль не є спільним майном подружжя, оскільки придбаний на виконання умов довіреності та за кошти його матері. Згідно довіреності на ім`я відповідача - його мати ОСОБА_3 уповноважила його купити на її ім`я в автосалоні міста Кривого Рогу за ціну та на умовах легковий автомобіль будь-якої марки, та зареєструвати на її ім`я в Жовтоводському МРЕВ ДАІ. На виконання вказаний умов довіреності ОСОБА_3 передала відповідачу грошові кошти в розмірі 200 000 грн, які були зняті 25.02.2012 з її рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк». Вказані кошти отримані ОСОБА_3 від Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Жовті Води Дніпропетровської області, що підтверджується відомостями від 01.04.2024 № 203/0404-24-00542 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01.04.2024.

Спершу автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідача, на відмінну від вимог довіреності, однак такої згоди відповідач та ОСОБА_3 дійшли за усної домовленості, оскільки відповідач не зміг знайти автомобіль, який відповідав би всім вимогам, а особливо ціні, а довіреність містить вимоги про придбання автомобіля саме в салоні та оформлення на ім`я матері. Крім того, мати відповідача яка перебувала за межами України, випадково забрала оригінал довіреності з собою, тому і було прийнято рішення оформити автомобіль на відповідача.

До одруження з позивачкою відповідач не працював 4 роки, 01.11.2005 працевлаштувався до СПД ОСОБА_5 на посаду менеджера з постачання і вже 31.01.2006 звільнився за власним бажанням. 27.11.2006 відповідач працевлаштувався на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» де пропрацював до 02.06.2017. У період з 29.10.2005 по 18.05.2013 у подружжя не було можливості накопичити кошти для придбання автомобіля, їх сім`ї постійно допомагала його мати, яка працювала в Італії, а тому вважає вимоги позивачки безпідставними, та просив відмовити в позові.

07 вересня 2022 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 надала суду письмові пояснення. Наголосила на тому, що вона оформила довіреність на відповідача для придбання легкового автомобіля будь-якої марки, та реєстрацію його на її ім`я в Жовтоводському МРКВ ДАІ, та у лютому 2012 року надала йому грошові кошти в розмірі 200 000 грн, які зняла зі свого карткового рахунку у АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач довго не міг знайти відповідний автомобіль, і лише у травні 2013 року придбав «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Вона постійно працювала за кордоном, заробляла гроші, утримувала сім`ю відповідача, оскільки відповідач працюючи, отримував заробітку плату на рівні прожиткового мінімуму на трьох дітей, а позивачка взагалі не працювала.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, їх представниця ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, просила відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 по 14.04.2020, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 720, та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2020 (а.с.10, 13-14, т.1).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено свідоцтвом про народження, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 279 (а.с.11, т.1).

Матеріалами трудової книжки ОСОБА_2 , НОМЕР_5 встановлено, що в період з 01.11.2005 по 31.01.2006 останній був працевлаштований на посаду менеджера з постачання СПД ОСОБА_5 ; з 27.11.2006 працевлаштований у ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», та 02.06.2017 звільнений з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.55-58, т.1).

Довіреністю посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіної К.А. від 26.01.2020, зареєстрованої в реєстрі за № 141, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 купити на її ім`я в автосалоні місті Кривого Рогу за ціну та на умовах за його розсудом легковий автомобіль будь-якої марки, та зареєструвати його на її ім`я в Жовтоводському МРКЕВ ДАІ (а.с.63, т.1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , транспортний засіб «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 . Дата первинної реєстрації 18.05.2013, дата реєстрації 08.10.2019 (а.с.12, т.1).

Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 15.03.2018 в ТСЦ 1248 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, автомобіль «Mercedes-Benz Vito 120», 2009 року випуску, кузов НОМЕР_4 , був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надати копію договору № 7167/18/003271 від 15.03.2018 неможливо у зв`язку з тим, що термін зберігання (3 роки) документів за 2018 рік закінчився, згідно Переліку документів, що створюються під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.01.2014 (зі змінами) (а.с.117, т.1).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д27/09/20 про оцінку транспортного засобу від 22.09.2020, ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 350 177,44 грн (а.с.18-19, т.1).

Разом з тим, висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження № Д2/07/24 про оцінку транспортного засобу від 05.07.2024, середня ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz Vito 120», державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , без врахування фактичного технічного стану, величину пробігу умов у яких він експлуатувався (зберігався), станом на 08.10.2019, складає 335 143 грн (а.с.37-39, т.2).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Нормою частини 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Спірний автомобіль було придбано відповідачем в період шлюбу з позивачкою, та оформлено на ім`я відповідача, а тому відповідно до вимог статей 57, 60 СК України вважається спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, відповідачем та третьою особою зазначено обставини, як підставу заперечень проти позову - придбання автомобіля за кошти матері відповідача - ОСОБА_3 , про що свідчить довіреність та виписка з банківської карти про зняття грошових коштів останньою.

Даючи оцінку вказаним письмовим доказам, суд виходить з того, що довіреністю від 26.01.2020 ОСОБА_1 уповноважила відповідача купити на її ім`я в автосалоні міста Кривого Рогу за ціну та на умовах за його розсудом легковий автомобіль будь-якої марки, та зареєструвати на її ім`я в Жовтоводському МРЕВ ДАІ. Однак, як встановлено судом спірний автомобіль був зареєстрований на ім`я відповідача, а не його матері, а відтак не може свідчити про те, що саме цей автомобіль був куплений за кошти його матері, зняття яких з банківського рахунку не може служити доказом що вони були надані на купівлю спірного автомобіля. Крім того, надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги сім`ї відповідача не надає права належності їй спільного сумісного майна подружжя.

Таким чином, суд вважає, що спірний автомобіль вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки заперечення відповідача не знайшли підтвердження належними доказами придбання відповідачем автомобіля за особисті кошти його матері ОСОБА_3 , та свідчити про віднесення до його особистої приватної власності.

Оскільки судом встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz Vito 120», державний номерний знак НОМЕР_2 був придбаний сторонами в період шлюбу, суд вважає необхідним визнати його їх спільною сумісною власністю, та стягнути на користь позивачки 1/2 частину його вартості в розмірі 167 571,50 грн, згідно висновку про оцінку транспортного засобу від 05.07.2024.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1750,60 грн, розмір якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю, витребування вартості 1/2 частки майна- задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito 120», сірого кольору, номер шасі, рами НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в сумі 167 571,50 грн (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1750,60 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В.Онопченко