Справа № 350/479/23
Провадження № 22-з/4808/43/24
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

15 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Гудяк Х.М.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Мушинського В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції,у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 26 лютого 2024 року та додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 20 березня 2024 року під головуванням судді Пулика М.В. у селищі Рожнятів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 лютого 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні канавою для відведення стічних вод, яка проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 010020031, що в АДРЕСА_1 , шляхом її очищення для безперешкодного проходження стічних вод та заборони перекривати її у будь-який спосіб в майбутньому.

Додатковим рішенням рішення Рожнятівського районного суду від 20 березня 2024 року доповнено рішення Рожнятівського районного суду від 26 лютого 2024 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн, витрати на проведення експертизи в сумі 5 700 грн та суму судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Рожнятівського районного суду від 26 лютого 2024 року та додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 20 березня 2024 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 подав заяву про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Вказана заява надійшла до Івано-Франківського апеляційного суду 06 травня 2024 року. Копію заяви 06 травня 2024 року направлено представнику ОСОБА_2 з використанням ЄСІТС та третій особі електронною поштою.

Заява обґрунтована тим, що до закінчення судових дебатів представником позивача було заявлено, що у визначений законом термін будуть надані докази понесення позивачем судових витрат. Між ОСОБА_1 та адвокатом Мушинським В.Т. був укладений договір про надання правової допомоги № 1/3 від 23.03.2023 та 12.04.2024 - додатковий договір № 1 про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання підготувати та подати до суду відзив на апеляційну скаргу у цій справі, представляти інтереси замовника в суді апеляційної інстанції та за надання правової допомоги замовник зобов`язується виплатити адвокату винагороду, що складається з: написання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу - 5 000 грн; представництво інтересів замовника в суді 3 000 грн незалежно від кількості судових засідань. Виконавець свої зобов`язання виконав, а замовник надані послуги оплатив.

Просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 травня 2024 року заяву призначено до розгляду з викликом учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно заяви про стягнення на користь позивача судових витрат.

Представник ОСОБА_2 адвокат Лютан З.Й. подав заперечення щодо заяви, в якому вказав, що докази понесення судових витрат на правничу допомогу подано з пропуском визначеного законом строку, а також заявлена вартість послуг є явно завищеною порівняно з фактично наданими послугами правничої допомоги. Просив заяву залишити без розгляду.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Мушинський В.Т. заяву підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 адвокат Лютан З.Й. в судове засідання не з`явився, подав заперечення щодо заяви. Відповідачу належним чином повідомлено про час і місце розгляду поданої позивачем заяви.

Представник Спаської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Заперечень чи пояснень щодо заяви не подав. Учаснику справи належним чином роз`яснено таке право та повідомлено про час і місце розгляду поданої позивачем заяви.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 та в прийнятті додаткового рішення з таких підстав.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню ст. 270 ЦПК України і зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у ч. 1 ст. 270 ЦПК України підстав.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Колегія суддів зауважує, що вказівка у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Відповідно до п.п. «в» п. 4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Розглядаючи по суті апеляційну скаргу у цій справі, апеляційний суд у постанові щодо питання про розподіл судових витрат (судового збору), понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, та щодо яких в матеріалах справи містилися докази їх понесення, зазначив, що судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, які полягають у сплаті судового збору, покладаються на апелянта.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції не здійснювався, оскільки ОСОБА_1 та його представник не надали відповідних доказів понесення таких витрат (рахунки, детальний обсяг виконаних робіт (наданих послуг), їх необхідність, співмірність з урахуванням складності справи, обсягу виконаних робіт та ціни позову).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що докази фактичного розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом. Однак, ним не зазначено розмір цих витрат і всупереч вимог ст. 246 ЦПК України не вказано на наявність будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про такі витрати до закінчення судових дебатів у справі.

Крім того, всупереч вимог ст. 134 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу як заява по суті спору в суді апеляційної інстанції не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 54-58).

Також представник ОСОБА_1 зазначає як доказ, яким підтверджується розмір витрат, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підписаний сторонами 12.04.2024 додатковий договір № 1 до договору про надання правової допомоги № 1/3 від 23.03.2023, за змістом якого адвокат взяв на себе зобов`язання підготувати та подати до суду відзив на апеляційну скаргу у цій справі, представляти інтереси замовника в суді апеляційної інстанції, а замовник за надання правової допомоги зобов`язується виплатити адвокату винагороду, що складається з: написання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу - 5 000 грн; представництво інтересів замовника в суді 3 000 грн незалежно від кількості судових засідань.

Такий доказ існував до подання відзиву на апеляційну скаргу у цій справі, однак під час розгляду судом апеляційної скарги адвокат його суду не надав і не навів поважності причин неподання. Також не заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, в матеріалах справи міститься додатковий договір № 1 до договору про надання правової допомоги № 1/3 від 23.03.2023 (т. 1 а.с. 218) за змістом якого виконавець взяв на себе зобов`язання підготовки та подання до суду позовної заяви.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 (провадження № 61-4004св21) зазначено, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 127/25480/21 (провадження № 61-8836св22), вказав, що для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 зазначено, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) вказав, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Апеляційний суд вважає, що заявником не вчинено передбачених цивільно-процесуальним законом дій та не подано заяв, які вказують про зазначення ним орієнтовного розрахунку та фактичне понесення судових витрат на правову допомогу, неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин до закінчення судових дебатів.

Ураховуючи вищенаведене, підстав для ухвалення додаткового рішення немає, тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. 141, 260, 261, 270, 381, 382, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, про усунення порушень правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 26 лютого 2024 року та додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 20 березня 2024 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 травня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин