Провадження 2-з/205/769/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

06 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Грона Д.С., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2024 року адвокатом Нестеченко Д. С. було подано до суду вищевказану заяву, в обґрунтування якої зазначено, що ОСОБА_1 в особі адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича подана позовна заява до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дніпровська міська рада, про заборону вчинення дій та відновлення межових знаків. У вказаній позовній заяві позивач визначив свої вимоги, та просить суд: заборонити Відповідачеві - ОСОБА_2 знищувати, переміщати або завдавати шкоди межовим знакам (огорожі), що розташована між земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер №:08:814:0025 та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 ; зобов?язати Відповідача ОСОБА_2 відновити межові знаки (огорожу), що розташована між земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер №:08:814:0025 та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 . Для охорони матеріально-правових інтересів Позивача - ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій з боку Відповідача - ОСОБА_2 , які полягають у противоправній та незаконній реєстрації нових знаків меж земельної ділянки, завдяки якої земельна ділянка з кадастровим номером № :08:814:0025 та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , втратять законні межі, необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборонити земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: № :08:814:0025 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з вищевказаним, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони земельним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: № :08:814:0025 та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, заява про забезпечення позову розглядається без участі сторін у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, абзац 1 частини 10 статті 150 ЦПК України встановлює, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Представник позивача зазначає, що відповідач, дізнавшись про той факт, що позивачем подана позовна заява про заборону вчинення дій та відновлення межових знаків, може здійснити недобросовісні дії, які полягають у державній реєстрацію частини захопленої, на його думку, земельної ділянки позивача.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є основою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши доводи позовної заяви, суддя зазначає, що позивачем не наведено достатніх та переконливих обґрунтувань для необхідності забезпечення позову.

Також, суддя вважає, що позивачем не обґрунтовано і не доведено припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання ймовірного майбутнього судового рішення на користь заявника в рамках розгляду майбутнього позову, оскільки, конкретних доказів неправомірності дій та/або вчинення дій спрямованих на зміну відомостей ОСОБА_2 щодо земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, суду не надано, а долучені до матеріалів заяви докази, на думку судді, не є достатніми доказами тверджень, які викладені в заяві про забезпечення позову.

Суддя звертає увагу на те, що види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Суддя також зауважує, що позовні вимоги заявлені позивачем в позові стосуються суміжних земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Разом з цим заявник просить суд заборонитити земельним кадастровим реєстраторам вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки :08:814:0025 ( АДРЕСА_1 ) та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також в заяві про забезпечення позову не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано доказів того, що не вжиття вказаного виду забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заявником також не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення задля визначення співмірності заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також укащання заявником в заяві зесельної ділянки, яка не є предметом судового розгляду, суддя доходить висновку, що заявником не доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову до його подачі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому та саме у такий спосіб, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д. С. Грона

.