ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуттів один до одного. З 2020 року сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що потребує матеріальної допомоги так як дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач залишила місце свого проживання. В зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , 2014 року народження.

Ухвалою суду від 23.09.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.11.2024 представник відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій повідомила наступне. Дійсно, під час спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_3 , після народження якої, позивач не хотів, що його було записано батьком у свідоцтві про народження, тому дитина була зареєстрована згідно ст. 135 СК України і лише 19.06.2020 дитину було зареєстровано : ОСОБА_5 . Відносини між сторонами почали погіршуватися і в 2020 році відповідачка зі своїми дітьми від першого шлюбу та донькою ОСОБА_3 вимушена була переїхати на квартиру в с. Данилівка Фастівського району. Малолітня ОСОБА_3 з моменту окремого проживання батьків весь час проживала з матір`ю, батько регулярно бачився з дитиною та приймав участь у її вихованні, мати не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, батько запропонував, щоб ОСОБА_3 пожила у нього, тому в лютому 2023 року дитина переїхала проживати до свого батька та змінила місце навчання. При цьому, матір забезпечувала дитину всім необхідним, одягом, продуктами харчування, коштами. Відповідачка не відмовляється від утримання своєї дитини, але не в розмірі частини її заробітку (доходу), так як в зв`язку зі сталими обставинами, вона на даний час не працює, а також має на утриманні сина студента ОСОБА_6 , 2008 року народження. Тому, зважаючи на вищевикладені обставини, відповідачка має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця.

28.11.2024 позивачем подано заперечення на відзив, в якому свої позовні вимоги він просив задовольнити та стягнути з відповідачки аліменти в розмірі частини її заробітку (доходу).

В судовому засіданні позивач позов підтримав, зазначив, що з відповідачкою разом проживали з 2008 року без реєстрації шлюбу, мають спільну доньку ОСОБА_3 , яка зареєстрована та на постійній основі проживає з ним. Повідомив суду, що лише з вересня 2024 року зареєстрований як ФОП, раніше працював по найму. Він піклується про дитину, купує все необхідне, а мати не проявляє інтересу та не допомагає матеріально.

Відповідач та її представник позов визнали частково, стверджували, що відповідач винаймає житло, звільнилась з роботи та не має постійного доходу. Відповідач ОСОБА_2 зазначила що не відмовляється від утримання доньки, має змогу сплачувати аліменти лише в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, хоча якщо навіть ця сума буде становити 2500 гривень з індексацією відповідно до закону, оскільки вона офіційно не працевлаштована, то вона віднайде можливість цей розмір аліментів сплачувати на утримання доньки.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2008 року проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу у будинку позивача.

За період їхнього проживання народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Суд бере до уваги той факт, що 18 червня 2020 року до Фастівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м.Київ) надійшла спільна заява батьків про визнання батьківства, в зв`язку з чим, 19.06.2020 були внесені зміни до актового запису про народження дитини, прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_8 .

Актом обстеження житлово-побутових умов, складеного Комітетом самоорганізації населення мікрорайону Снігурівка в м. Фастові вих.01/13/15 від 19.08.2024, підтверджено факт проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , разом з донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.7).

Згідно довідки Калинівської гімназії від 05.11.2024, встановлено, що відповідно до наказу по закладу від 09.02.2023 №5-у «Про відрахування ОСОБА_9 », учениця вибула до Фастівського ліцею №5 з метою подальшого навчання.

Згідно характеристики Фастівського ліцею №5 від 04.10.2024 №164, встановлено, що ОСОБА_7 навчається в 5-А класі.(а.с.33).

Відповідно до довідки Київського Авіаційного фахового коледжу №380 від 12.11.2024, яка видана ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_10 дійсно навчається в Київському авіаційному фаховому коледжі на контрактній основі відповідно до договору.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі".

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати батьками своїх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов`язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачці з приводу утримання малолітніх дітей не надає.

Позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі частини її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років - 2 563 грн., для дитини від шести до вісімнадцяти років - 3 196 грн.

Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною першою ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши докази, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , у твердій грошовій сумі, а саме: 2 500 гривень щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141-142, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса реєстації та проживання: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2 500 гривень щомісяця з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 судовий збір на користь держави в сумі 1 211,20 (тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2024.

Суддя Л.М.Ковалевська