Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7505/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стасюк Ганна Андріївна, до Виноградівської міської ради Закарпатської області про скасування обтяження з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасюк Ганна Андріївна, звернулася в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про скасування обтяження з нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що Позивачка ОСОБА_1 як законний спадкоємець у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері до Виноградівської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 132/2018, Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 56337301 від 29.05.2019 року). Однак, під час підготовки та перевірки документів для оформлення спадщини (видачі свідоцтва) нотаріус повідомила ОСОБА_1 (позивачці) про наявність заборони на майно спадкодавця ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Наявність заборони перешкоджає їй в оформленні його спадкових прав.

Виявилось, що в 1987 році на житловий будинок, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , власником якого був ОСОБА_2 накладено заборону (архівний запис), яка зареєстрована 13.12.2004 року за №1541119 Виноградівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Б-1 від 26.05.1987 року, архівний номер 14, архівна дата 26.05.1987 року, дата виникнення 26.05.1987 року, ст.84, Виноградівський РТП.

Фактично позивачка дізналася про наявність заборони на нерухоме майно лише 02.10.2024 року, після формування державним нотаріусом Інформаційної довідки №397419772 з ДРРП від 02.10.2024 року. Нотаріус рекомендувала звернутися до суду з позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

15.10.2024 року позивачка в особі представника звернулася із адвокатським запитом до Архівного відділу Берегівської районної військової адміністрації чи передавалися до Архівного відділу Берегівської РВО матеріали щодо ліквідації/реорганізації Виноградівського РТС (Виноградівська РО «Сільгостехніка»), якщо так, у відповіді на запит зазначити дату припинення діяльності такої організації та відомості про правонаступника.

21.10.2024 року завідувач сектору забезпечення збереженості документів обліку та довідкового апарату архівного відділу Берегівської райдержадміністрації Оксана Козак листом №С-512/02.3.-04 від 21.10.2024 року на електронну адресу представника позивачки відправила копії документів із справи архівного фонду №58 Виноградівського районного об`єднання «Сільгосптехніка» доповнення до історичної довідки, в яких зазначено періоди реорганізації (перейменувати) та ліквідації підприємства.

У доповненні до історичної довідки за період діяльності Виноградівського РТП за період 1986-2002 роки зазначено, що згідно рішення зборів трудового колективу Виноградівського РТП від 12.03.1996 протокол № 2, наказу № 328 від 07 листопада 1997 року Виноградівської райдержадміністрації зв`язку з реструтизації Виноградівської РТП було створено на його основі МДГІ «Транспортник». Також у довідці вказано, що постановою арбітражного суду Закарпатської області від 25.10.2001року справа № 6/260 у зв`язку з банкрутством МДП «Транспортник» ліквідовано, правонаступника зазначене підприємство немає.

Оскільки МДП «Транспортник» ліквідовано, правонаступника зазначене підприємство немає, відомостей про наявність боргу, яким забезпечено вказане вище обтяження відсутні, фінансові претензій немає, в якості відповідача необхідно залучити орган місцевого самоврядування на території якого розташоване нерухоме майно, а саме Виноградівську міську раду Закарпатської області.Станом на 02.10.2024 року заборону на майно не знято.

У зв`язку з наведеним позивач звернулася в суд з позовом про зняття обтяження з всього нерухомого майна та вилучення обтяження щодо зазначеного нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.36-38).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав (а.с.31-35).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною третьою статті 13 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи судом встановлено, що в 1987 році на житловий будинок, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , власником якого був ОСОБА_2 накладено заборону (архівний запис), яка зареєстрована 13.12.2004 року за №1541119 Виноградівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Б-1 від 26.05.1987 року, архівний номер 14, архівна дата 26.05.1987 року, дата виникнення 26.05.1987 року, ст.84, Виноградівський РТП (а.с.7-14).

Позивач дізналася про наявність заборони на нерухоме майно лише 02.10.2024 року, після формування державним нотаріусом Інформаційної довідки №397419772 з ДРРП від 02.10.2024 року (а.с.15-18).

21.10.2024 року завідувач сектору забезпечення збереженості документів обліку та довідкового апарату архівного відділу Берегівської райдержадміністрації Оксана Козак листом №С-512/02.3.-04 від 21.10.2024 року на електронну адресу представника позивачки відправила копії документів із справи архівного фонду №58 Виноградівського районного об`єднання «Сільгосптехніка» доповнення до історичної довідки, в яких зазначено періоди реорганізації (перейменувати) та ліквідації підприємства (а.с.19).

У доповненні до історичної довідки за період діяльності Виноградівського РТП за період 1986-2002 роки зазначено, що згідно рішення зборів трудового колективу Виноградівського РТП від 12.03.1996 протокол № 2, наказу № 328 від 07 листопада 1997 року Виноградівської райдержадміністрації зв`язку з реструтизації Виноградівської РТП було створено на його основі МДГІ «Транспортник». Також у довідці вказано, що постановою арбітражного суду Закарпатської області від 25.10.2001року справа № 6/260 у зв`язку з банкрутством МДП «Транспортник» ліквідовано, правонаступника зазначеного підприємства немає (а.с.19-24).

Оскільки МДП «Транспортник» ліквідовано, правонаступника зазначене підприємство немає, відомостей про наявність боргу, яким забезпечено вказане вище обтяження відсутні, фінансові претензій немає, в якості відповідача необхідно залучити орган місцевого самоврядування на території якого розташоване нерухоме майно, а саме Виноградівську міську раду Закарпатської області (а.с.25-27).

Станом на 02.10.2024 року заборону на майно не знято (а.с.14).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України). За статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/ господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Підставою позову у даній справі є наявність заборони на нерухоме майно, що перешкоджає позивачеві в реалізації прав власника на нерухоме майно, позов спрямований на захист цивільних прав Позивача, пов`язаний з розпорядженням правом власності на нерухоме майно та фактично є різновидом негаторного позову, тобто позовом власника до третіх осіб про усунення перешкод, пов`язаних із здійсненням прав щодо користування та розпорядження майном, який підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.76 N 6 (в редакції від 30.06.78 N 5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові N 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення "суспільного інтересу" та з дотриманням "справедливого балансу". У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Враховуючи викладене, звернення з даним позовом до суду є єдиним можливим способом захисту прав позивача в реалізації права на прийняття спадщини та розпорядженням нерухомим майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві прийняття спадщини на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке ОСОБА_1 приймає у спадщину, порушує можливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на нерухоме майно, позивач фактично незаконно обмежена у праві спадкування спадкового майна, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати обтяження - заборону (архівний запис), що накладено на невизначене майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), яка внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: тип обтяження: заборона (архівний запис), заборона від 13.12.2004 року за № 1541119, реєстратор: Виноградівська державна нотаріальна контора, 90300, Закарпатська область, Берегівський район, місто Виноградів, вул. Миру, 51, підстава: повідомлення Б-1 від 26.05.1987 року, Виноградівське РТП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 13.12.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк