Провадження №2/592/2208/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача Гаврилюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування нарахованої заборгованості по оплаті комунальних послуг,

у с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилюк Н.М., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» щодо нарахування їй оплати за централізоване опалення місць загального користування та абонентське обслуговування ТЕ в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також скасувати заборгованість по оплаті опалення місць загального користування та абонентське обслуговування ТЕ за період з грудня 2021 року по день ухвалення судом рішення по даній справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частина 2-кімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира від`єднана від системи централізованого теплопостачання, встановлено індивідуальну системи опалення, оплата за вартість спожитого природного газу та його розподіл проводиться вчасно і в повному обсязі.

Починаючи з 2021 року відповідач, послугами якого вона не користується, почав систематично виставляти їй рахунки по оплаті опалення місць загального користування та функціонування системи опалення, а також абонентське обслуговування ТЕ. На її письмові звернення щодо незгоди з нарахуванням оплати за неіснуючі послуги з теплопостачання відповідач не реагує, що зумовило звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 30.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача, посилаючись в тому числі на положення п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ від 21.08.2019 №380, відповідно до яких відокремлення (відключення) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У відповіді на відзив представник позивачки, вказуючи про ненадання відповідачем інформації щодо нарахування оплати за місяць місць загального користування і за абонентську плату, щодо розрахунку за спірний період та щодо встановлених вузлів обліку теплової енергії, відсутність укладеного договору з постачання теплової енергії, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

16.10.2024 судовий розгляд був відкладений за клопотанням представника позивачки, 30.10.2024 за клопотанням представника відповідача.

В судове засідання представник відповідача та третя особа не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши позивачку та її представника на підтримку позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Так, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачці - ОСОБА_1 - 1/2 та синові позивачки ОСОБА_2 - 1/2, відповідно до свідоцтва про право власності від 27.01.2020 ( а.с.7).

З відповіді №711918 від 30.04.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою.

Згідно з рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 та № 521 від 22.11.2022 ТОВ «КППВ» є надавачем послуг з постачання теплової енергії в будинку АДРЕСА_1 .

З копії акту від 16.09.2005 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 , відключена від централізованого опалення у зв`язку із переходом на індивідуальне газове опалення (а.с.23).

З долучених до позовної заяви повідомлень міського єдиного інформаційно-розрахункового центру щодо нарахувань за послуги за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що позивачці за грудень 2021 року за опалення МЗК та функціонування системи опалення було нараховано 247,02 грн та 27,77 грн - за абонентське обслуговування ТЕ, а всього: 274,79 грн (а.с. 24); за січень-квітень 2022 року та листопад-грудень 2022 року нараховувано оплату за опалення МЗК та функціонування системи опалення у сумі - 1431,99 грн, а також щомісяця по 27,77 грн за абонентське обслуговування ТЕ (а.с. 25-36); за січень-березень, листопад - грудень 2023 року нарахована оплата по теплопостачанню на суму 1 629,57 грн та за абонентське обслуговування щомісячно по 27,77 грн (а.с. 37-47); за січень-березень 2023 року нарахована оплата за опалення загальнобудинкових потреб на суму 920,68 грн, а також абонплата щомісячно по травень 2024 року в сумі 27,77 грн (а.с. 48-52).

В досудовому порядку між сторонами велося листування щодо нарахування оплати за комунальні послуги (а.с. 53-58).

Позивачка вважає, що дії ТОВ «КППВ» щодо нарахування оплати централізованого опалення місць загального користування та абонентське обслуговування ТЕ в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають фактичним обставинам, оскільки постачання теплової енергії на кв. АДРЕСА_3 не відбувалося, тому що в квартирі встановлено індивідуальне опалення.

За приписами ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як встановлено у п.2 ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Пунктом 2 ч.5 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п.2 ст.10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (надалі МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі квартири/нежитлового приміщення за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (від 22.11.2018 № 315 у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358) (надалі "Методика…"), затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства"; "МЗК загальнодоступні місця у будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо)".

Галузевими комунальними нормами України (ГКН 04.07.000-2005) надано визначення місць загального користування: "Приміщення загального користування (МЗК) житлового будинку - це сходові клітини, ліфтові шахти, вестибюлі, коридори, підвали тощо". Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання (ЦО і ГВП) належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Адже за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила).

Відповідно до п.13 Правил, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги") може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

За змістом пункту 14 Правил відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

В пункті 24 Правил передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком (п. 24 Правил).

Розподіл обсягів спожитої у будівлі послуги здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги відповідно до обраної моделі договірних відносин (п. 27 Правил).

Відповідно до пункту 38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики).

У абз.4 п.2 розділу 1 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;

Пункт 12 розділу IV Методики розподілу передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/ об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону , за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.

Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.

Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20.11.2019.

Відтак, посилання позивачки на відсутність системи опалення у місцях загального користування, суд не приймає до уваги.

Доводи позивачки щодо наявного обов`язку зі сплати послуг за опалення місць загального користування тільки за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування у відповідності до вимог п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21.07.2004 №630, також не заслуговують на увагу суду, оскільки вказаний нормативно-правовий акт втратив чинність 01.05.2022, а також регулював порядок з надання послуг з централізованого опалення, а не послуг з постачання теплової енергії.

Факт відсутності договору між позивачкою та ТОВ «КППВ» про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26.09.2018 у справі, № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04.09.2022 у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07.11.2023 у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23).

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

За приписами ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункти 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

В силу положень ч.2 ст.7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) (підпункт 13 пункту 44 Правил).

Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, які враховуються судом у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, позивачка, як співвласник квартири АДРЕСА_3 , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язана нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно ст.10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Оскільки житло позивачки знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами, а тому підстави для визнання дій відповідача щодо нарахування плати за опалення місць загального користування та забезпечення функціонування системи опалення відсутні.

Пунктом 11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Згідно з п.33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.

Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.

Новий платіж - плата за абонентське обслуговування, введений на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 808 від 21.08.2019 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорам про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг».

Згідно з вимогами цієї Постанови, держава регулює її граничний рівень за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Система опалення, як інженерна система будинку, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників (мешканців будинку), належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам, які зобов`язані забезпечувати належне її утримання, що також включає і витрати на оплату комунальних послуг щодо цього спільного майна.

Місця загального користування багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення.

Саме на підставі вказаного нормативного акта відповідачем власникам квартири АДРЕСА_3 , нараховується плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії, що складає 27 грн 77 коп. на місяць.

Враховуючи викладене, твердження позивачки про незаконність нарахування відповідачем плати за абонентське обслуговування, за опалення місць загального користування та функціонування систем є безпідставними.

Доводи позивачки щодо ненадання відповідачем доказів про встановлені вузли обліку теплової енергії та інформації щодо нарахування оплати за опалення місць загального користування і за абонентську плату, не заслуговують на увагу суду, оскільки правильність проведеного відповідачем нарахування оплати за опалення місць загального користування та функціонування системи, плати за абонентське обслуговування за змістом позовної заяви не оспорюється, оспорюється сам факт проведення таких нарахувань.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, в зв`язку з відмовою у позові судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування нарахованої заборгованості по оплаті комунальних послуг.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла», місцезнаходження: 40030, м. Суми, вул. Ковпака,6, ..

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутні.

Повне рішення виготовлене 16.12.2024.

Суддя Т.В. Шияновська