Справа № 706/883/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

за участі секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за угодою позики від 02.02.2021 у розмірі 350 061 грн., з яких 7 800 грн.- сума позики, 331 500 грн. проценти за користування позикою, 207 грн. - 3% річних, 554 грн. - індекс інфляції, 10 000 грн. моральна шкода,

а також 3 501 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову покликався на такі обставини.

За угодою позики укладеною між ним та ОСОБА_2 02.02.2021, він передав у власність останньої 7 800 грн., а вона зобов`язалась повернути борг до 02.04.2021. У випадку неповернення суми позики до 02.04.2021 зобов`язалась сплачувати за користування коштами проценти в розмірі 5% за кожну добу користування. На підтвердження договору позики надала власноручно виконану боргову розписку, датовану 02.02.2021. До цього часу зобов`язання відповідачкою не виконане. 5% від суми позики становить 390 грн., що за 850 діб становить 331 500 грн. Індекс інфляції становить 554 грн., 3 % річних за період з 02.04.2021 по 24.02.2022 207 грн.Він є людиною похилого віку, єдиним джерелом для його існування є пенсія. Він хворіє та потребує коштів на ліки, однак його кошти знаходяться у ОСОБА_3 . Він хвилюється та страждає через загрозу неповернення коштів, більше двох років він у психологічній напрузі. Тому моральну шкоду, яка йому нанесена, він оцінює у 10000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, нею не поданий відзив. Суд вважає, що відповідачка не з`явилась у судове засідання без поважних причин.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників.

Дослідивши письмові докази у справі: копії розписки ОСОБА_2 від 02.02.2021, договір про надання правовничої допомоги та представництво в суді від 02.08.2023, розрахунок розміру витрат на правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02.08.2023, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2021 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики у простій письмовій формі, у вигляді боргової розписки. Позику в розмірі 7 800 грн. було надано ОСОБА_2 в строк до 02.04.2021.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджуються укладення договору, його умови, а також вони засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за договором позики, не повернула позивачу суму позики у розмірі 7 800 грн. до 02.04.2021.

Тому позовна вимога про стягнення суми позики підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути 331 500 грн. процентів за коистування позикою.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц).

Оскільки позивач просить стягнути проценти з відповідачки поза межами погодженого сторонами строку кредитування, то у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 331500 грн. процентів необхідно відмовити.

Крім того, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення з огляду на таке.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст.625 ЦК України).

Розрахунок 3% річних у сумі 207 грн. та 554 грн. індекс інфляції, який наданий позивачем, відповідачкою не спростований.

Тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 207 грн. та 554 грн. індекс інфляції підлягають задоволенню.

Також позивач ОСОБА_1 просив стянути з відповідачки ОСОБА_2 10 000 грн. моральної шкоди.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивачем ОСОБА_1 на адресу суду не було надано об`єктивних доказів, які б підтверджували вищевказані обставини, що унеможливлює покладення на відповідачку обов`язку по відшкодуванню позивачеві збитків немайнового характеру.

Відсутні докази, які б з достовірністю підтверджували спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 , а саме: в чому полягало порушення його нормальних життєвих зв`язків і які зусилля необхідно було прикласти позивачеві для відновлення попереднього стану, не встановлений і не підтверджений причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачки та негативними змінами, що відбулися в житті чи здоров`ї позивача, не обґрунтований розмір моральної шкоди, про відшкодування якої просив позивач.

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди суд не вбачає.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 85, 42 грн.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 73,2 грн.

Керуючись ст. 526, 536, 549 ч. 3, 551, 625 ч. 2, 1046, 1047, 1048, 1049 ч. 1 ЦК України, ст. 11, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за угодою позикизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 8 561 (вісім тисяч п`ятсот шістдесят одна) грн., з яких:

7 800 (сім тисяч вісімсот) сума позики;

554 (п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. індекс інфляції;

207 (двісті сім) грн. 3 % річних.

У задоволенні решти вимог позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.П. Орендарчук