Справа № 635/9680/23
Провадження № 2/635/1116/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 травня 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Даниленко Т.П.
за участі секретаря судового засідання - Загайко Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Мереф`янської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), третя особа Служба у справах дітей Мереф`янської міської ради Харківської області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.06.2006 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. В шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19.10.2016 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня донька проживає та зареєстрована з позивачем постійно. Відповідач добровільно не сплачує аліментів на утримання, всебічний розвиток доньки, у вихованні малолітньої доньки не приймає участі, не цікавиться станом її здоров`я, її розвитком та уподобаннями. Позивач вважає вказану поведінку відповідача щодо доньки умисним ухилянням від виконання батьківських зобов`язань. Таким чином, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатні підстави, щоб позбавити відповідача батьківських прав.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.12.2023 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, позивач надала копію свідоцтва про шлюб, відповідно до якого змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тож відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав.
Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримав.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Від шлюбу у сторін народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданим 14.11.2006 Мереф`янською міською ради Харківського району Харківської області.
07.10.2010 шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області.
Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 02.02.2024 Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_1 ».
Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 від 23.03.2023 ОСОБА_3 змінила прізвище, власне ім`я, по-батькові на « ОСОБА_3 », про що складено відповідний актовий запис №01 від 23.03.2023.
Відповідач на утримання доньки аліменти не сплачує, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до виконавчого листа №2-6098/10, виданого Харківським районним судом Харківської області 01.10.2012.
Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про свою дитину, про стан її здоров`я, розвиток, виховувати.
Згідно з п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року ( із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: «Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.»
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Доводи позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям не цікавиться, не спілкується з ним та не проявляє турботи, тобто фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не спростовані.
Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази на спростування вищевказаних обставин в матеріалах справи відсутні.
Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області наданий висновок від 19.01.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1984 р.н., відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд констатує, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до доньки, тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного рівня життя та розвитку.
Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Мереф`янської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - невідомо, АДРЕСА_2 ;
Суддя Т.П.Даниленко