Справа № 214/3756/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О. О.,

представника позивача адвоката Гудима Т. В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Гудима Тетяною Володимирівною про роз`яснення рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року у цивільній справі № 214/3756/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просила суд виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 3/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , належне сторонам по справі на праві спільної часткової власності.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2024, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.06.2024 позов задоволено повністю та:

здійснено поділ нежитлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на указане приміщення;

виділено ОСОБА_5 у власність в натурі частку у нежитловому приміщенні, відповідно до висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи № 15-23, складений 30 березня 2023 року судовим експертом Бихно М. В., у складі таких приміщень та споруд:

-прим. 1 тамбур 2,0 кв.м.,

-прим. 2 підсобка 17,2 кв.м.,

-прим. 3 коридор 10,1 кв.м.,

Всього площа приміщень, що виділяються 29,3 кв.м.

Для відокремлення своєї частки приміщень відповідно до діючих будівельних норм, власнику ОСОБА_5 необхідно виконати наступні переобладнання:

-улаштувати приміщення санвузлу з тамбур-шлюзом;

-закласти дверний проріз між приміщеннями 4 та 3;

-улаштувати пандус для доступу маломобільних груп населення.

Представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Гудима Т. В. до суду подано заяву в порядку ст. 271 ЦПК України про роз`яснення рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року.

Заява обґрунтована тим, що від час виконання рішення суду при присвоєнні поштових адрес новоствореним в результаті поділу об`єктам нерухомого майна виникла необхідність в роз`ясненні судового рішення, а саме в рішенні суду не зазначено, що 7/20 часток нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та 7/20 часток указаного приміщення, що належить ОСОБА_6 залишаються у їх спільній частковій власності та складають окреме нежитлове приміщення.

У зв`язку з зазначеним просить роз`яснити абзац 2 резолютивної частини Рішення суду від 31 січня 2024 року по справі № 214/3756/22.

Ухвалою від 04.11.2024 прийнято до розгляду заяву про роз`яснення рішення, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гудима Т. В. підтримала заяву про роз`яснення рішення, посилавшись на доводи, викладені у поданій до суду заяві.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Суд, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Пунктом 21 Постанови ПленумуВерховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За обставинами даної справи, предметом судового розгляду було виділення в натурі позивачу в окремий об`єкт нерухомого майна частку нежитлового приміщення, належного сторонам по справі на праві спільної часткової власності.

Рішенням суду позов задоволено шляхом здійснення поділу спірного приміщення між позивачем та відповідачами, припинивши право спільної часткової власності тільки позивача на вказане приміщення та виділено їй у власність в натурі частку у цьому приміщенні.

За вказаних обставин, судом встановлено, що предметом судового розгляду даної справи не були правовідносини між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу питань їх спільної часткової власності у спірному майні.

Справу розглянуто судом виключно в межах заявлених позовних вимог з приводу порушених прав позивача ОСОБА_1 та ухвалено припинити її право спільної часткової власності на спірне приміщення і виділено її частку в натурі.

Крім того, в мотивувальній частині рішення, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Таким чином, резолютивна частина рішення з приводу припинення права ОСОБА_1 у спільній частковій власності та виділення її частки в натурі шляхом поділу майна викладена логічно, послідовно та труднощів чи подвійного тлумачення не допускає та не є перешкодою для виконання рішення.

Звертаючись до суду з заявою про роз`яснення рішення, представником позивача порушуються питання, які не були предметом судового розгляду та питання про зміну рішення та внесення в його резолютивну частину нових даних, що в розумінні пункту 21 Постанови ПленумуВерховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 є підставою для відмови в роз`ясненні рішення.

Крім того, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожному окремо, належить на праві спільної часткової власності по 7/20 частин нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20).

Дана обставина під час судового розгляду учасниками справи не оскаржувалась та не спростована ухваленим рішенням, про роз`яснення якого ставиться питання представником позивача.

Окремо, в контексті порушених заявником питань у заяві про роз`яснення рішення, суд, не надаючи правової оцінки рішенню суду, роз`яснити яке просить заявник, вважає за необхідне звернути увагу заявника, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та висновки суду щодо правомірності ухваленого судом першої інстанції рішення перевірено судом апеляційної інстанції, який своєю постановою рішення суду залишив без змін.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що відсутні правові підстави для роз`яснення рішення суду. Тому в задоволенні заяви про роз`яснення рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260-261, 271 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Гудима Тетяною Володимирівною, про роз`яснення рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2024 року у цивільній справі № 214/3756/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 12 грудня 2024 року.

Суддя Сіденко С.І.