ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2/756/5220/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Загороднюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою діяльністю «Укр Кредит Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Хохлов Кирило Костянтинович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що як стало відомо позивачу, постановою приватного виконавця Хохлова К.К. від 28.09.2021 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису №11252, вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» стягнуто заборгованість у розмірі 41850 грн.

Позивач вказує, що договір між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не укладався та не підписувався, не посвідчувався нотаріально, вважає вказаний виконавчий напис вчиненим з грубим порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог.

На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за №11252.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, пояснень не надали.

Представник відповідача звертався до суду із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу з посиланням на малозначимість справи і завищеного розміру заявлених до стягнення виплат.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Як убачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця Хохлова К.К. від 28.09.2021 відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису №11252, вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яким зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0603-6201 від 24.01.2021 у розмірі 41850 грн.

Крім того, постановами приватного виконавця Хохлова К.К. від 28.09.2021 з боржника стягнуто основну винагороду та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копії вказаних постанов направлялись сторонам виконавчого провадження.

З вищевказаного виконавчого напису убачається, що його вчинено у безспірному порядку внаслідок допущення боржником прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.02.2021 по 04.06.2021. Загальна сума заборгованості - 41850 грн. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтею 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі.

Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку.

Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Таким чином, та обставина, що позивачем не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника.

За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Окрім цього, між ОСОБА_1 та адвокатом Морозовим В.Ю. та адвокатом Рясним В.Д. укладено договір про надання юридичних послуг №б/н від 02.09.2024, додаток до договору від 02.09.2024, видано ордери на представництво інтересів від 10.09.2024, підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 10.09.2024, на підставі якого за надання правової допомоги, а саме: консультації - 8 годин, розробку та підготовку запиту - 8 годин, аналіз чинного законодавства - 8 годин, обробка документів для складання позовної заяви - 8 годин, підготовка та написання позовної заяви - 8 годин, позивачем сплачено 20000 грн., що підтверджується квитанцією про сплату коштів від 02.09.2024 (а.с.19-27).

Відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18).

Водночас, правова допомога надана адвокатом позивача фактично зводилась до складання процесуальних документів, а саме позовної заяви, оскільки у справі не відбулося жодного судового засідання за участю представника позивача.

Суд не може погодитися з переліком наданих послуг наведених адвокатом позивача в акті приймання-передачі від 10.09.2024, оскільки дії щодо обробки документів та щодо підготовки та написання позовної заяви носять аналогічний характер, та, на думку суду, повинні включатися до витрат, пов`язаних з оформленням позовних матеріалів, проте у наданому акті вони розподілені представником позивача окремо на кожну дію, штучно збільшуючи вартість наданої правової допомоги, які у своїй сукупності, є діями, направленими на звернення до суду із позовною заявою, хоча на складання позовної заяви і формування доказів адвокатом було затрачено 8 годин, що більш ніж достатньо для обсягу наданих доказів з урахуванням характеру спірних правовідносин.

Отже, заявлені витрати на правову допомогу є необґрунтованими, неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, а також клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4000 грн. та стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 як споживач звільнений від сплати судового збору за позовом, що пов`язаний з порушенням його прав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Товариства з обмеженою діяльністю «Укр Кредит Фінанс» (юридична адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі України, 26, оф. 407, ), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (02068, м. Київ, просп. П.Григоренка, 15, прим. 3), приватний виконавець Хохлов Кирило Костянтинович (69002, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, 40, оф. 122), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем та зареєстрований у реєстрі за №11252.

Стягнути з Товариства з обмеженою діяльністю «Укр Кредит Фінанс» (юридична адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі України, 26, оф. 407, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою діяльністю «Укр Кредит Фінанс» (юридична адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі України, 26, оф. 407, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: Олексій ДИБА