Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3809/24
Провадження № 2/279/1493/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши у приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/3809/24 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, до виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_3 , в силу вимог ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) та наявністю Державного акту на право власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_2 , який знаходився у спадкодавця на зберіганні з часу відкриття спадщини, але на вищезазначене майно свої права не оформив, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані факти стверджуються додатками до позовної заяви.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю згідно записів в погосподарській книзі за 2001 -2025 роки, особовий рахунок НОМЕР_2, рік забудови 1925 - предмет позову, та земельну ділянку, яку позивач оформив на своє ім`я та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Оскільки в зазначеній ситуації спадкоємець вважається таким, що набув право на спадкове майно, після смерті останнього до його власних спадкоємців переходить спадкова маса у вигляді вищезазначеного житлового будинку.

У встановленому законом порядку він спадщину прийняв, наслідком чого нотаріусом Коростенського районного нотаріальною округу заведено спадкову справу № 126/2017.

Відповідно до чинного законодавства України, особа, яка прийняла спадщину, є власником спадкового майна з дня відкриття спадщини.

Інтересу до спадкового майна не втратив, утримує даний будинок, сплачує комунальні послуги, оброблює земельну ділянку.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вищевказаний будинок було побудовано, але спадкодавцем не було належним чином оформлено право власності на будинок та не отримано відповідних документів, які б посвідчували це право.

Оскільки первинна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у встановленому порядку проведена не була, враховуючи, що реєстрація будинків органами БТІ па той час проводилася лише у містах і селищах міського типу, що було передбачено інструкцією від 31.01.1966 року Міністерства комунального господарства РСР «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», то відповідно зазначений будинок в органах МБТІ зареєстрований не був, так як законодавством, яке було чинним на той час, не було передбачено реєстрацію в сільській місцевості нерухомого майна органами БТІ тому, відповідно до норм чинного законодавства, наведених вище, у нього виникла необхідність звернутися до суду для встановлення права власності на вказаний житловий будинок.

Просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що залишився після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 83 років в с.Каленське Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 25.12.2002 року.

З виписки з погосподарської книги Каленської сільської ради Коростенського району №61 від 08.02.2017 року слідує, що ОСОБА_2 , 1919 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на праві особистої власності належав житловий будинок з усіма надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі запису у погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 . Рік побудови 1925 рік.

З довідки №62 виданої 08.02.2017 року виконкомом Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області слідує, що ОСОБА_2 , 1919 року народження, була зареєстрована та проживала до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживала одна.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Каленської сільської ради Коростенського району Куцепіним М.М., яким на випадок своєї смерті все своє майно заповіла сину ОСОБА_3 .

Статтями 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 на підставі ст.549 ЦК УРСР (в ред.1963 року).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 49 років в с.Каленське Коростенського району, Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 27.08.2009 року.

З довідки №356 виданої 17.05.2017 року виконкомом Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області слідує, що ОСОБА_3 , 1960 року народження, був постійно зареєстрований та проживав до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проживав один.

Позивач ОСОБА_1 , як син ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем першої черги за законом.

Ступінь родинного зв`язку між позивачем та його спадкодавцем стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим повторно 10.06.2009 року міським відділом РАГСу Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав матері останнього ОСОБА_2 , згідно запису у погосподарських книгах за 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На час смерті свого батька ОСОБА_3 позивач був неповнолітнім.

Частиною 4 ст.1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа. цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, на підставі вказаної норми закону позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька .

З наданої на вимогу суду копії спадкової справи №126/2017 слідує, що 20.05.2017 року державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У спадковій справі відсутня інформація про наявність інших спадкоємців ОСОБА_3 по закону або по заповіту.

20.05.2017 року державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області Баранівською О.С. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з земельної ділянки, що розташована на території Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області, яка на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЖТ №026549, виданого Коростенською райдержадміністрацією Житомирської області 06 червня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20, належала ОСОБА_2 матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав.

Земельна ділянка має площу 2,2303 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (земельні угіддя - рілля). Кадастровий номер: :04:000:0223. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №278.

Також 20.05.2017 року державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області Баранівською О.С. на ім`я позивача ОСОБА_1 видані два свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що розташовані на території Каленської сільської ради Коростенського району Житомирської області, які на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЖТ №026549, виданого Коростенською райдержадміністрацією Житомирської області 06 червня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20, належали ОСОБА_2 матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав.

Земельна ділянка площею 2,0211 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (земельні угіддя - рілля). Кадастровий номер: :04:000:0224. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №279.

Та земельна ділянка площею 0,4690 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (земельні угіддя - рілля). Кадастровий номер: :04:000:0225. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №280.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відмовлено, що слідує зі змісту листа нотаріуса від 20.05.2017 року за №02-14/533.

Підставою відмови зазначено відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця позивача на вищевказаний житловий будинок.

Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок станом на 29.12.2012 року не проводилась, про що свідчить інформаційна довідка №47 від 15.04.2024 року видана начальником КП «Коростенське МБТІ».

З технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ слідує, що інвентаризація житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 проводилась КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 01.03.2017 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, факт належності спадкового майна спадкодавцю позивача ніким не оспорено та не спростовано, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.548, 549 ЦК України (в ред.1963 року), ст.ст. 328, 1217, 1268, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 виданий 12.07.2019 року органом 1820, РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача - адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001122 від 31.10.2019 року.

Відповідач - Виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області, місце знаходження: 11501, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, Житомирська обл., .

Суддя: Шульга О.М.