ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа: 766/999/24

провадження: 22-ц/819/404/24

11 грудня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя доповідач),

судді : Базіль Л.В.

Приходько Л.А.,

секретар судового засідання: Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2024 року, постановлене під головуванням судді Зуб І.Ю., у цивільний справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

встановив:

В січні 2024 року АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року в загальному розмірі 160 615,23грн. та судові витрати, понесені у зв`язку з оплатою позивачем судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень загальною площею 105,9 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_1 , якій надаються послуги з централізованого опалення.

Відповідач належним чином не виконувала зобов`язання по своєчасній оплаті вартості наданих послуг з теплопостачання, з приводу чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року в розмірі 160 615,23 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, будучи власником нерухомого майна та споживачем послуг з централізованого опалення, належним чином не виконувала обов`язків зі сплати вартості наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Суд надав оцінку правомірності нарахування позивачем заявленої до стягнення заборгованість за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року з огляду на наданий товариством розрахунок заборгованості за надані послуг абонентам АТ «Херсонська теплоелектроцентраль». Суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що товариством не здійснюється подача теплопостачання до належних відповідачу приміщень, які відключені від мережі централізованого опалення, оскільки доказів на підтвердження цих обставин не надано та не надано доказів прийняття уповноваженими органами відповідного рішення про відключення нежитлових приміщень споживача від централізованого теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, пославшись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просила рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися господарським судом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясовані обставин, що мають значення для вирішення справи. Суд не враховував вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Щодо оплати житлово- комунальних послуг, якою внесено зміни, зокрема до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану», а тому за березень місяць сума заборгованості за спожиту теплову енергію не повинна стягуватися, у зв`язку з тимчасовою окупацією м.Херсон. Вважає, що позивач безпідставно нарахував заборгованість в розмірі 160 615,06 грн., не здійснивши відповідний перерахунок згідно приписів зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Суд безпідставно не звернув увагу на те, що відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності, якою було придбано нежитлові приміщення з метою здійснення в них господарської діяльності. Вважає, що виниклі між сторонами правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір належить до юрисдикції господарського суду відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин, що існують між сторонами.

Позиція інших учасників процесу

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду від 02 вересня 2024року та просив судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначив, що обрахування заборгованості ОСОБА_1 за надані послуги з теплопостачання проведено у відповідності до вимог діючого законодавства. Постанова Кабінету Міністрів України Щодо оплати житлово- комунальних послуг, якою внесено зміни, до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану», не містить положень, які б зобов`язували надавача послуг з постачання теплової енергії здійснювати перерахунки плати за надані послуги у період тимчасової окупації або її списання.

Відсутність укладеного між сторонами письмового договору на постачання теплової енергії не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість фактично наданих послуг. Нарахування відповідачу боргу за спожиту теплову енергію відбувалось як фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю; відповідачем не надано доказів, що нежитлове приміщення використовувалось для здійснення господарської діяльності, а тому справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Заслухавши пояснення адвоката Голісової Н.М, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , представника АТ «Херсонська електроцентраль», перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обстави справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником нежилих приміщень № 1, 2, 3, 4 загальною площею 105,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Нежитлові приміщення придбані відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 грудня 2006 року.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 21 грудня 2006року проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 , підприємцем.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 26 травня 2003року по 18 лютого 2022року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Основний вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах.

В ході розгляду справи сторонами не заперечувався факт відсутності укладеного між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та ОСОБА_1 письмового договору про постачання теплової енергії до належних відповідачу нежитлових приміщень.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по оплаті вартості наданих послуг з теплопостачання за період з листопада 2021року по квітень 2023року становить 160615,23грн.

Розрахунок заборгованості проведений на підставі тарифів для споживачів АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (крім населення, бюджетних установ, релігійних організацій), із застосуванням при обрахуванні плати за спожиту теплову енергію коригуючого коефіцієнту, який не застосовувався для нарахування оплати вартості наданих послуг стосовно населення, бюджетних установ, релігійних організацій.

Ці обставини підтверджуються рішенням виконавчого комітету Херсонської ради від 29 вересня 2021року №594 «Про встановлення тарифів АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на послуги з постачання теплової енергії, теплову енергію та її транспортування для потреб населення, бюджетних установ та інших споживачів м.Херсона»; тарифами, які містяться в додатку №1 до цього рішення, згідно яких тариф для населення становить 2419,01грн./Гкал, а для інших споживачів 3352,46грн./Гкал. (за яким проведений розрахунок заборгованості для ОСОБА_1 ); наказами товариства №274 від 26 листопада 2021року; №27 від 31 січня 2021року; №58 від 25 лютого 2022року; №60 від 17 березня 2022року «Про впровадження перерахунку плати за спожиту теплову енергію» із застосуванням коригуючого коефіцієнта для інших споживачів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись статтею 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019року у справі № 904/1083/18, суд касаційної інстанції висловив правову позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції та зазначив наступне.

«Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. За частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності».

Встановлені у справі обставини свідчать, що між сторонами виник спір щодо надання позивачем послуг з теплопостачання відповідачу, як фізичній особі-підприємцю, якою використовувалися нежитлові приміщення в процесі здійснення господарської діяльності, пов`язаною з роздрібною торгівлею в належному відповідачу приміщенні магазину. Нарахування вартості оплати теплової енергії проводилося за тарифами, передбаченими для інших споживачів, відмінних від тарифів затверджених для населення (фізичних осіб). Припинення відповідачем здійснення підприємницької діяльності 18 лютого 2022року не вплинуло на характер існуючих між сторонами правовідносин, які полягають у використанні належних відповідачу нежитлових приміщень саме для здійснення господарської діяльності, а отже вказує на господарський характер спірних правовідносин, які підлягають вирішенню в господарському суді.

Розглянувши справу по суті пред`явленого позову, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку, що спір виник між юридичною та фізичною особами і не пов`язаний із здійсненням відповідачем господарської діяльності, неправильно визначився із характером спірних правовідносин та при вирішенні спору помилково керувався тим, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255, частини першої статті 377 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Херсонського апеляційного суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2906,40грн., що підтверджується квитанцією від 27 вересня 2024року. У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача, підлягають перерозподілу судові витрати у справі шляхом стягнення з АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 2906,40грн.

Керуючись статтями 255, 256, 367, 374, 377, 382-384, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 вересня 2024 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2906,40грн.

Повідомити Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», що розгляд вказаної справи віднесено до суду господарської юрисдикції.

Роз`яснити Акціонерному товариству «Херсонська теплоелектроцентраль», що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, позивач вправі протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2024року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько