Провадження № 2-о/752/29/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 жовтня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г., за участі секретаря судового засідання Ахмеяна Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що в середині листопада 2009 року почала зустрічатися з ОСОБА_2 ( який на той час мав прізвище « ОСОБА_2 »). Починаючи з грудня 2009 року вона та ОСОБА_2 вирішили проживати разом однією сім`єю для чого з 20.12.2009 року вони орендували квартири, а з червня 2012 року проживали у новозбудованій ОСОБА_2 квартирі за адресою - АДРЕСА_1 . Стверджувала, що з 2009 року і по 13 липня 2012 року вона з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, мали спільний сімейний бюджет, який витрачали на придбання майна для спільного користування, приймали спільну участь в утриманні житла, його дрібний побутовий ремонт, спільно харчувалися, їздили на відпочинок, піклувались один про одного та вели спільне господарство. 13 липня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 офіційно одружилися, наразі продовжують проживати однією сім`єю та виховують двох малолітніх дітей. Просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 20 грудня 2009 року по 12 липня 2012 року включно.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року заяву залишено без руху.

26 червня 2023 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, від заявниці надійшла заява про усунення недоліків, в якій остання зазначила, що метою встановлення заявленого факту є підтвердження, що майно, яке було придбане ОСОБА_2 у період з 20 грудня 2009 року по 12 липня 2012 року є їх спільною сумісною власністю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.01.2024 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні заявниця відсутня, до суду подала заяву в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні відсутній, до суду звернувся з заявою в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до правил частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а правилами частин 3 та 4 статті 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інших особливостей розгляду цих справ встановлених цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Так, заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження, що стосується проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 20 грудня 2009 року і по 12 липня 2012 року включно.

Згідно з частиною 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до частини 4 статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

В обгрунтування заявленої вимоги ОСОБА_1 стверджує, що з 20 грудня 2009 року по кінець травня 2011 року проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

На підтвердження зазначеного вище суду надано копію Договору оренди від 20.12.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , строком на 12 місяців. Цим же договором було передбачено, що разом з орендарем у квартирі проживатиме ОСОБА_1 ( наразі ОСОБА_1 ). (а.с.10).

За даними свідоцтва про зміну імені, прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Хмельницька область, місто Старокостянтинів змінено на ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації зміни імені 01.09.2011 року зроблено актовий запис №84. Місце реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. ( а.с.7).

Надалі, за твердженням заявниці, у період з 01 червня 2011 року по кінець травня 2012 року вона разом з ОСОБА_2 продовжили проживати в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Звертаючиь до суду з заявою, в обґрунтування заявлених вимог заявниця ОСОБА_1 послалася й на те, що ОСОБА_2 запропонував їй стати офіційно його дружиною, вони вирішили переїхати проживати у новозбудовану квартиру ОСОБА_2 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , де проживали там разом в період з червня 2012 по липень 2013 року. Також зазначала, що вона разом з ОСОБА_2 , починаючи з 20.12.2009 року і по теперішній час мешкали разом за однією адресою (дві орендовані квартири та особисте житло ОСОБА_2 ).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 статті 82 цього Кодексу визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13 липня 2012 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 93. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_1 . (а.с.8).

За даними копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 виданого 14.08.2013 року та серії НОМЕР_2 виданого 26.12.2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Звертаючись до суду з заявою, про встановлення юридичного факту, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 20 грудня 2009 року по 12 липня 2012 року включно з ОСОБА_2 , заявниця зазначала про те, що метою встановлення зазначеного факту є підтвердження того, що майно, яке було придбане ОСОБА_2 в період з 20 грудня 2009 року по 12 липня 2012 року є їх спільною сумісною власністю.

Заінтересована особа ОСОБА_2 повідомив суду про визнання ним заявлених ОСОБА_1 вимог.

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 , останньому на праві приватної власності належить нерухоме майно:

квартира АДРЕСА_4 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 06.10.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу №4793, 30.09.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області;

домоволодіння, за адресою - АДРЕСА_5 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 05.03.2012 року, свідоцтво про право власності, 27.02.2012 року, виконавчий комітет Боярської міської ради на підставі рішення від 07.02.2012 р. № 14/5.

Так, статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дана стаття визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Правилами пункту 5 частини 2 статті. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Цивільним процесуальним кодексом України визначено окреме провадження, яким є вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Правовідносини, які склались між сторонами, регулюються пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12.12.2019 року у справі N 466/3769/16 (провадження N 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі N 522/25049/16-ц (провадження N 61-11607св18), від 11.12.2019 року в справі N 712/14547/16-ц (провадження N 61-44641св18), від 24.01.2020 року в справі N 490/10757/16-ц (провадження N 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071 св 21).

Наразі, наявні в матеріалах справи світлини заявниці ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_2 не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту їх спільного проживання однією сім`єю в період з 20 грудня 2009 року по 12 липня 2012 року включно.

Що ж стосується договору оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 20.12.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який наданий на підтвердження спільного проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 20 грудня 2009 року по кінець травня 2011 року суд зазначає наступне.

За даними зазначеного вище договору, термін оренди приміщення складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується згідно акту прийому-передачі. Разом з тим договором передбачено, що квартира та майно, що орендується повинні бути передані орендодавцем і прийняті орендарем протягом трьох днів. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відбулася пролонгація зазначеного договору матеріали справи не містять.

Разом з тим, жодних доказів щодо обсягу набутого ОСОБА_2 майна у період з 20.12.2009 року по 20.12.2010 року суду не надано.

Крім того, вирішуючи заявлені вимоги, суд приймає до уваги, що за даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 , нерухоме майно ОСОБА_2 перебуває під арештом на підставі:: рішення суду, серія та номер: 751/11211/16-ц, виданого 05.01.20178 Новозаводським районним судом міста Чернігова (особа в інтересах якої встановлено обтяження ПАТ «Метабанк»); постанови про арешт майна боржника, серія та номер 63687181, видана 24.11.2020, видавник Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); постанова про арешт майна боржника, серія та номер ВП НОМЕР_3, видана 30.05.2017, видавник головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тарасенко В.Ю. (а.с.42-44).

З огляду на встановлені судом за матеріалами справи обставини, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення такого факту у період з 20.12.2009 року по 20.12.2010 року не має юридичного значення, а період з 20.12.2010 року по 12 липня 2012 року не підтверджено належними та достатніми доказами, а визнання заінтересованою особою ОСОБА_2 заявлених ОСОБА_1 вимог викликало у суду сумніви, оскільки за даними інформації про арешт майна набутого ОСОБА_11 в період часу з 20.12.2010 по 12.07.2012 року, встановлення такого факту може порушити законні права та інтереси інших осіб.

В сукупності досліджених доказів, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 13, 81,293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк