13.12.2024 Справа № 756/7152/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Унікальний № 756/7152/24
Провадження №2/756/3588/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Загороднюк В.В.,

представника позивача адвоката Бєляєвої А.П.,

представника відповідача адвоката Кузнецова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись.

В судовому засіданні представником відповідача - адвокатом Кузнецовим С.М. подано заяву про відвід головуючому судді Дибі О.В. з посиланням на порушення судом норм процесуального права, що свідчить про зацікавленість суду у результатах розгляду.

Представник позивача - адвокат Бєляєва А.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про відвід головуючому судді вказуючи на те, що ті обставини, які викладені у поданій заяві не свідчать про порушення судом норм чинного законодавства, а зводиться до незгоди із процесуальними рішеннями суду.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, зверталася до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. (ч.1, 2 ст. 40 ЦПК України).

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження(ч.7 ст. 40 ЦПК України).

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (ч.8 ст. 40 ЦПК України).

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (п.2 ч.3 ст. 40 ЦПК України).

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч.3 ст. 39 ЦПК України).

Як на підставу для відводу головуючому судді Дибі О.В. представник відповідача посилався на те, що судом не були задоволені клопотання представника відповідача про витребування доказів, при цьому вказані докази мають пряме відношення до предмету спору, а також необхідним є огляд оригіналів документів, копії яких наявні в матеріалах справи. Вказував, що відмова по всім клопотанням проводилась судом без виходу до нарадчої кімнати. Зазначені обставини, з точки зору позивача, свідчать про зацікавленість суду у результатах розгляду справи, тому є всі підстави для відводу головуючому судді.

Проте суд не може погодитися з такими твердженнями виходячи із наступного.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З матеріалів справи убачається, що ухвалою суду від 06.06.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвала містить посилання на право сторони відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі подати обґрунтовані письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень.

Про вказану процесуальну дію суду відповідач повідомлений 18.06.2024, про що ним особисто було зазначено у його клопотанні від 25.04.2024 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.06.2024 клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Суд звертає увагу на те, що з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі - 06.06.2024, як і з моменту постановлення ухвали суду від 28.06.2024 про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у сторони відповідача було достатньо часу для подачі до суду відзиву у справі разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень, а у випадку неможливості подати докази - вмотивованих клопотань про витребування доказів.

Крім того, щодо клопотань представника відповідача про витребування доказів, у задоволенні яких судом було відмовлено, суд роз`яснював в судовому засіданні про те, що деякі з них не стосуються предмету спору, а щодо витребування оригіналів документів долучених представником позивача в якості копій до матеріалів справи, для огляду представником відповідача, судом було роз`яснено, що оригінали даних документів повинні бути наявні під час дослідження доказів у справі.

Додатково судом було роз`яснено учасникам провадження норми ч.1 ст. 83 ЦПК України відповідно до якої, Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Заявляючи відвід головуючому позивач фактично не погоджується з діями головуючого щодо відмови у задоволенні клопотань про витребування доказів, що свідчить про незгоду з процесуальними рішеннями судді.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, обставини, на які посилається представник відповідача не підтверджуються матеріалами справи та в силу приписів ч.4 ст. 36 ЦПК України, не можуть бути підставою для відводу головуючому.

Відтак, заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд додатково роз`яснює, що зловживання правом заявити відвід не допускається. Наслідки зловживань таким правом передбачені ст. 39 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33-40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.12.2024.

Суддя: Олексій ДИБА