ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/5939/23
Номер провадження 22-ц/818/3821/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Науменка В.В.,

представника відповідачки адвоката Сагайдака Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2024 року в складі судді Цендра Н.В. по справі № 629/5939/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті неправомірних дій, та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті неправомірних дій.

Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2023 року о 17:35 водій ОСОБА_2 в м. Лозова Харківської області керувала автомобілем CHRYSLER, державний номер «ТАНЕЧКА», по вулиці Лозовського при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Суворова, не надала переваги в русі автомобілю RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 серпня 2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Позивач вказав, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждав належний йому автомобіль RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно звіту № 51427 від 18 серпня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , матеріальний збиток станом на 30 липня 2023 року становить 224 449,92 грн. Загальна вартість ремонту автомобіля встановлена у розмірі 377 916,17 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке має відшкодувати майнову шкоду в межах ліміту відповідальності (160 000,00 грн - 2600,00 грн франшиза = 157 400,00 грн). Залишок суми збитків у розмірі 220 516,17 грн (377 916,17 грн - 157 400,00 грн) повинна сплатити ОСОБА_2 . Станом на день звернення з позовом до суду відповідачами завдана його майну шкода не відшкодована.

Крім того, зазначив, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в отриманні тілесних ушкоджень, стресу та порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та в порушенні стосунків з оточуючими його людьми. Це пов`язано з тим, що автомобіль йому потрібен не лише для побутових справ, а й для виконання роботи. Протягом значного часу він не може користуватися автомобілем, порушено його звичайний спосіб життя, що спричинило значний дискомфорт для нього та згубно вплинуло на його стан здоров`я. Розмір завданої моральної шкоди оцінив у 20 000,00 грн.

Також з відповідачки підлягають стягненню понесені ним витрати на експертні послуги з визначення вартості пошкодженого майна і відновлювальних робіт у розмірі 5000,00 грн, послуги евакуатора по м. Лозова та дефектовки пошкоджень автомобіля в розмірі 1950,00 грн.

Вказав, що для отримання правової допомоги ним укладено договір з адвокатом Науменком В.В. та сплачено за надання правової допомоги гонорар у розмірі 10 050,00 грн.

Просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в сумі 157 400,00 грн за заподіяння шкоди його майну. Також просив стягнути з ОСОБА_2 - матеріальну шкоду у розмірі 220 516,17 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, понесені витрати у сумі 20 979,16 грн, в тому числі: оплата послуг адвоката у сумі 10 050,00 грн, 5000,00 грн на оплату послуг спеціаліста, 1950,00 грн на евакуацію автомобіля та дефектовку, сплачений судовий збір у сумі 3979,16 грн; судові витрати покласти на відповідачів.

30 жовтня 2023 року представником відповідачки ОСОБА_2 - адвокатом Сагайдаком Е.С. надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що звіт № 51427 від 18 серпня 2023 року складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, не відповідає чинному законодавству та складений з порушенням процедури. Крім того, позивач не надав жодного доказу, який вказує на відсутність його вини у ДТП. Позивачем не доведено, яка вартість його автомобіля після ДТП у пошкодженому стані. Вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу, а тому розмір завданої шкоди оцінено в розмірі ринкової вартості транспортного засобу, тобто даний автомобіль визнано фізично знищеним. У такому випадку потерпілому відшкодовується лише різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Також надав попередній розрахунок судових витрат, що складаються з витрат на проведення експертизи та на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн.

07 листопада 2023 року представником відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог до нього, судові витрати покласти на позивача. Відзив мотивовано тим, що 31 липня 2023 року до товариства звернулася ОСОБА_2 із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та необхідними документами. Цього ж дня до товариства звернувся потерпілий ОСОБА_1 з повідомленням про настання ДТП та надав копію полісу страхування, копію посвідчення водія та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 11 серпня 2023 року представником товариства проведено огляд пошкодженого автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був складений відповідний акт огляду колісного транспортного засобу, підписаний ОСОБА_1 . Оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, 02 листопада 2023 року товариством отримано два звіти автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_4 , предметом дослідження яких було встановлення вартості матеріального збитку та утилізаційної (залишкової) вартості. Згідно цих звітів вартість матеріального збитку становить 214 635,39 грн, а вартість авто після ДТП 77 830,30 грн. За вирахуванням суми франшизи страховиком позивачу перераховано 134 205,09 грн страхового відшкодування (214 635,39 - 77 830,30 - 2600,00). Він вчасно направив свого представника для огляду майна, перерахував позивачу страхове відшкодування, тому у нього відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків, зроблених на замовлення позивача.

21 листопада 2024 року представником відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» надано додаткові пояснення, в яких він посилався на те, що 07 листопада 2023 року ним на банківський рахунок позивача виплачено страхове відшкодування в розмірі 134 205,09 грн, тобто він повністю виконав свій обов`язок щодо здійснення страхового відшкодування.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представник позивача - адвокат Науменко В.В., з урахуванням висновку проведеної у справі транспортно-товарознавчої експертизи, згідно якої вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 221 278,07 грн, та здійсненої виплати страхового відшкодування на суму 134 205,09 грн зменшив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди та просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» недоплачену матеріальну шкоду в сумі 23 194,91 грн, з відповідача ОСОБА_2 просив стягнути 63 878,07 грн. На задоволенні решти позовних вимог наполягав.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 23 194,91 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 63 878,07 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, понесенні витрати у розмірі 12 000,00 грн, в тому числі: оплата послуг адвоката у сумі 10 050,00 грн, 1950,00 грн на евакуацію автомобіля та дефектовку. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1768,52 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1153,96 грн. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні заяви представника відповідача про стягнення судових витрат - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що розмір завданого ОСОБА_1 матеріального збитку слід визначити на підставі висновку експерта № 1203 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20 червня 2024 року, а не інших звітів, що надані сторонами, та він складає 221 278,07 грн. З урахуванням такого розміру збитку та виплаченого позивачу страхового відшкодування в сумі 134 205,09 грн, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності в розмірі 23 194,91 грн (160 000,00 грн - 2600,00 грн франшиза - 134 205,09 грн), а з відповідачки ОСОБА_2 як винної особи підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 63 878,07 грн (221 278,07 грн - 134 205,09 грн - 23 194,91 грн), а також витрати ОСОБА_1 на евакуацію і дефектовку автомобіля в розмірі 1950,00 грн. Враховуючи, що через пошкодження транспортного засобу позивач вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, йому слід компенсувати моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, який відповідає засадам розумності та справедливості.

Вимога позивача про стягнення витрат на оплату послуг спеціаліста за складання звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 у розмірі 5000,00 грн, як і вимога відповідачки щодо стягнення витрат на складання висновку експерта № 24479 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 09 листопада 2023 року задоволенню не підлягають, оскільки судом покладено в основу рішення не вказані звіт і висновок, а саме висновок судової експертизи від 20 червня 2024 року. Також суд вважав, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в заявленому ним розмірі, а саме 10 050,00 грн, адже вона не заявляла про неспівмірність таких витрат. У відшкодуванні відповідачці ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн відмовлено, оскільки не надано доказів оплати цих витрат.

На вказане рішення суду 20 вересня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сагайдак Е.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 у повному обсязі, стягнути з позивача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн, витрати на проведення експертизи № 24479 від 09 листопада 2023 року у розмірі 4588,42 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5968,74 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що автомобіль позивача є фізично знищеним, його ремонт економічно недоцільний, тому розмір завданої йому шкоди обмежується різницею вартості автомобіля до та після ДТП та становить 144 946,45 грн (221 278,07 - 76 331,62). Зазначена сума перебуває у межах ліміту страхового відшкодування (157 400,00 грн), отже підлягає відшкодуванню страховою компанією, як і витрати на евакуацію транспортного засобу і дефектовку. Таким чином, у задоволенні вимог до ОСОБА_2 щодо стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. При стягненні судових витрат суд не врахував, що позивач зменшив позовні вимоги у чотири рази, та у разі відмови позивача від позову понесені ним судові витрати не відшкодовуються. Представником відповідачки надані належні докази щодо розміру витрат на правничу допомогу та їх оплати, а саме: попередній розрахунок судових витрат, договір про надання правничої допомоги № 405, чек про оплату 14 000,00 грн, додаткову угоду від 10 листопада 2023 року, платіжну інструкцію № 13/11/2023 про сплату додаткового гонорару 24 000,00 грн, рахунок-фактура № 72 від 10 листопада 2023 року, акт виконаних робіт від 10 листопада 2023 року. Відповідачкою понесені витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи і складання висновку № 24479 від 09 листопада 2023 року, який є доказом у справі. Крім того, позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, зокрема, не надано доказів отримання тілесних ушкоджень при ДТП, погіршення стану здоров`я, активного громадського життя, використання автомобіля у роботі та взагалі працевлаштування тощо.

05 листопада 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відшкодування йому як власнику пошкодженого автомобіля матеріальної та моральної шкоди, а також правильно розподілив судові витрати.

ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» правом на подачу відзиву не скористалось.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - адвоката Сагайдака Е.С., який підтримав апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 і його представника адвоката Науменка В.В., які проти скарги заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 липня 2023 року о 17:35 водій ОСОБА_2 в м. Лозова Харківської області керувала автомобілем CHRYSLER, державний номер «ТАНЕЧКА», по вулиці Лозовського при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Суворова не надала переваги в русі автомобілю RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, учасникам пригоди завдано збитків.

Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 серпня 2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850,00 грн (а.с. 13 том 1).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс № АТ/4279737 (а.с. 14 том 1).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля CHRYSLER, державний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ-, поліс АТ 3663060.

30 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участі ОСОБА_2 та надав заяву від 31 липня 2023 року про відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням майна (а.с. 15-17, 95-97 том 1).

На замовлення ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 18 серпня 2023 року за № 51427, з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, складає 377 916,17 грн; ринкова вартість даного транспортного засобу, визначена за порівняльним підходом, може складати 224 449,92 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу після аварійного пошкодження станом на 30 липня 2023 року становить без врахування ВТВ 224 449,92 грн. У звіті вказано, що в даному випадку вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу 377 916,77 грн більша ринкової вартості 224 449,92 грн (а.с. 18-45 том 1).

За складання вказаного звіту ОСОБА_1 сплачено 5000,00 грн, що підтверджується актом надання послуг (робіт) № 41585 від 16 серпня 2023 року та квитанцією до платіжної інструкції № 42081110 від 18 серпня 2023 року (а.с. 46, 47 том 1).

Крім того, ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_5 1950,00 грн за послуги СТО щодо RENAULT LAGUNA, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: за послугу евакуатора 1450,00 грн та за дефектовку пошкоджень 500,00 грн, що підтверджується актом № 267 приймання виконаних робіт (наданих послуг) та рахунком № 267 від 11 серпня 2023 року (а.с. 48, 49 том 1).

11 серпня 2023 року представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» у присутності ОСОБА_1 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , із зазначенням пошкоджень, утворених внаслідок ДТП, що мало місце 30 липня 2023 року, про що складено протокол ЦВ/25/4115 огляду транспортного засобу (а.с. 98-100 том 1).

02 листопада 2023 року на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» ФОП ОСОБА_4 складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/23/4115, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику майна RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, складає 214 635,39 грн, а також звіт про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу в пошкодженому стані № ЦВ/23/4115/1, згідно якого ринкова вартість пошкодженого майна складає 77 830,30 грн. При цьому, вказано, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, тому вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП (а.с. 101-114, 115-120 том 1).

Виходячи з такого розміру шкоди (214 635,39 грн - 77 830,30 грн) та розміру франшизи (2600,00 грн) 07 листопада 2023 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахував ОСОБА_1 на його картковий рахунок страхове відшкодування у розмірі 134 205,09 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 40609 та випискою з рахунку ОСОБА_1 (а.с. 162 том 1, а.с. 37 том 2).

За зверненням представника ОСОБА_2 експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» складено висновок № 24479 від 09 листопада 2023 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , після пошкодження у результаті дорожньо-транспортної пригоди (30 липня 2023 року) на дату дорожньо-транспортної пригоди (30 липня 2023 року), розрахована на підставі звіту № 51427 від 18 серпня 2023 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , складає 67 621,73 грн. При цьому, експертом у висновку зазначено, що технічний огляд автомобіля не проводився (а.с.146-151 том 1).

За складання вказаного висновку експерта ОСОБА_2 сплачено 4588,42 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 08 листопада 2023 року (а.с. 140 том 1).

За клопотанням представника позивача судом першої інстанції було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Як вбачається з висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 1203 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 20 червня 2024 року, ринкова вартість автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , до пошкодження від дорожньо-транспортної пригоди на дату дорожньо-транспортної пригоди (30 липня 2023 року), складає 221 278,07 грн; ринкова вартість автомобіля після пошкодження від дорожньо-транспортної пригоди на дату дорожньо-транспортної пригоди (30 липня 2023 року) складає 76 331,62 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ по цінам, дійсним на момент дорожньо-транспортної пригоди, складає 144 946,45 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля, приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження у результаті від дорожньо-транспортної пригоди (30 липня 2023 року) по цінам, дійсним на момент дорожньо-транспортної пригоди (30 липня 2023 року), складає 221 278,07 грн (а.с. 1-23 том 2).

При цьому, у дослідницькій частині висновку експерта також визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , по цінам, дійсним на момент ДТП (30 липня 2023 року), у розмірі 345 470,84 грн, та вказано, що вартість відновлювального ремонту 345 470,84 грн перевищує ринкову вартість автомобіля, тому вартість матеріального збитку приймається у розмірі ринкової вартості автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження у результаті ДТП (30 липня 2023 року), та складає 221 278,07 грн (а.с. 9 том 2).

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України).

За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина 1 статті 1194 ЦК України).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Отже, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному).

Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 207/2838/15-ц, від 02 лютого 2022 року у справі № 215/2829/16-ц, від 11 січня 2023 року у справі № 211/3277/20.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування збитків, завданих йому пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що розмір завданих йому збитків, визначених висновком експерта від 20 червня 2024 року, складає 221 278,08 грн.

Однак, при визначенні розміру збитку суд не врахував, що визначена експертом вартість відновлювального ремонту (345 470,84 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля, тому вартість матеріального збитку прийнята у розмірі ринкової вартості автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження у результаті ДТП (30 липня 2023 року) та становить - 221 278,07 грн.

При цьому, аналогічні висновки про те, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, викладені не лише у висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса» №1203 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 20 червня 2024 року, а й у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 18 серпня 2023 року за № 51427, складеному суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , та у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № ЦВ/23/4115 від 02 листопада 2023 року, складеному ФОП ОСОБА_4 на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Якщо вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, з точки зору такої загальної засади цивільного судочинства як розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) це означає економічну необґрунтованість його ремонту, а відтак, наділяє статусом «фізично знищеного транспортного засобу». Поняття «фізично знищений транспортний засіб» включає в себе як ситуацію, коли його ремонт є технічно неможливим, так і ситуацію, коли це є економічно необґрунтованим.

Таке тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 559/1253/19, провадження № 61-7141 св 22.

В постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/11069/16-ц зазначено, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Отже, оскільки вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля (345 470,84 грн) перевищує його ринкову вартість на момент ДТП (221 278,07 грн), тому останній відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування різниці між вартістю цього автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, а не повної вартості автомобіля на час дорожньо-транспортної пригоди, за вирахуванням вже сплаченого страхового відшкодування, а також на відшкодування витрат на евакуацію і дефектовку транспортного засобу, які він зробив для відновлення свого порушеного права, а отже, які є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

З урахуванням визначеної висновком експерта від 20 червня 2024 року ринкової вартості автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди - 221 278,07 грн та його вартості після пошкодження - 76 331,62 грн, різниця між вартістю належного позивачу автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 144 946,45 грн (221 278,07 - 76 331,62).

Враховуючи, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 134 205,09 грн, недоплачена сума в розмірі 10 741,36 грн (144 946,45 - 134 205,09), а також витрати на евакуацію і дефектовку транспортного засобу в розмірі 1950,00 грн, тобто загалом 12 691,36 грн (10 741,36+1950,00), що перебуває у межах ліміту відповідальності страховика, підлягають стягненню з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на його користь.

Оскільки страхова компанія не спростувала висновок експерта від 20 червня 2024 року, рішення суду першої інстанції про стягнення з неї збитків не оскаржувала, то колегія суддів вважає, що сума у розмірі 12 691,36 грн не є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що стягується із винної особи, а є саме розміром недоплаченого страхового відшкодування, що утворилось через різницю у розмірі збитків, визначеному у висновку експерта від 20 червня 2024 року за результатами експертизи, призначеної судом, та у звіті, складеному на замовлення страхової компанії, що підлягає стягненню із страховика в межах ліміту його відповідальності.

З урахуванням наведеного, оскільки розмір завданої позивачу матеріальної шкоди перебуває у межах ліміту відповідальності страховика, то підстав для покладення відповідальності за матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на ОСОБА_2 як винну особу не вбачається.

Щодо вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав моральних страждань через вимушену участь у події самого зіткнення, душевні хвилювання у зв`язку з протиправним пошкодженням і знищенням належного йому майна, зміну способу життя, позбавлення можливості керувати пошкодженим автомобілем, вимушений був докладати додаткових зусиль для вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди та відновлення стану пошкодженого автомобіля, а тому з ОСОБА_2 , яка є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням того, що доводи позивача щодо погіршення стану здоров`я у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою належними доказами не підтверджуються, тілесних ушкоджень йому не спричинено, шкода завдана лише його майну, страхова компанія добровільно здійснила виплату відшкодування, а також вимог розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині висновків суду не спростовують.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для перегляду і скасування чи зміни рішення в цій частині.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду в частині вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення його вимог і стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 741,36 грн та 1950,00 грн витрат на евакуацію і дефектовку транспортного засобу, а всього 12 691,36 грн, та відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2 в цій частині. В іншій частині рішення суду по суті спору скасуванню чи зміні не підлягає.

Частинами 1, 10, 13 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 3979,16 грн (а.с. 1 том 1).

Оскільки його позов задоволено частково, на 21 %, то позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 835,62 грн (3979,16*21%), з яких 467,95 грн - з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та 367,67 грн - з ОСОБА_2 .

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 підлягав сплаті судовий збір в розмірі 3353,55 грн (з урахуванням її незгоди з рішенням щодо стягнення сум з неї).

Враховуючи, що її апеляційну скаргу задоволено частково, на 77%, з позивача на її користь підлягає стягненню 2582,23 грн (3353,55*77%).

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2214,56 грн (2582,23 - 367,67).

За надання правничої допомоги, а саме усної консультації та дослідження документів і складання позовної заяви, ОСОБА_1 сплачено адвокату Науменку В.В. 10 050,00 грн, що підтверджується квитанцією про оплату послуг адвоката та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 09 жовтня 2024 року (а.с. 49а, 50 том 1).

Оскільки його позовні вимоги підлягають задоволенню частково, на 21%, то позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2110,50 грн (10 050,00*21%), з яких 1181,88 грн - з ТДВ «СК «Альфа-Гарант», та 928,62 грн - з ОСОБА_2

ОСОБА_2 також заявлено клопотання про відшкодування понесених нею судових витрат на правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн.

Інтереси ОСОБА_2 представляв адвокат Сагайдак Е.С. на підставі ордеру серія АХ № 1153518 від 24 жовтня 2023 року, договору про надання правничої допомоги № 405 від 23 жовтня 2023 року (а.с. 70, 74-76 том 1).

Пунктами 3.1, 3.2 договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 14 000,00 грн. Гонорар сплачений 23 жовтня 2023 року.

На підтвердження оплати вказаних послуг надано копію чеку АТ КБ «ПриватБанк» на суму 14 000,00 грн від 23 жовтня 2023 року з призначенням купівля товару (а.с. 64 том 1).

Додатковими угодами від 10 листопада 2023 року до вказаного договору передбачено, що крім гонорару, зазначеного у пункті 3.1 договору, клієнт зобов`язується сплатити додатковий гонорар адвоката за виконання умов договору в сумі 24 000,00 грн, який повинен бути сплачений до 31 грудня 2023 року.

Сторони за додатковою угодою домовились, що адвокат на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 23 жовтня 2023 року зобов`язується надати клієнту наступні послуги: отримати висновок судової автотоварознавчої експертизи у справі № 629/5939/23 у ННЦ «ІСЕ імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса», долучити висновок судової автотоварознавчої експертизи до справи, прийняти участь у судових засіданнях по справі у суді першої інстанції, вивчати подані учасниками справи документи (клопотання, відповіді на відзиви, заперечення, тощо) та будувати позицію захисту на вказані документи, отримати судове рішення за результатами розгляду справи (а.с. 137-138 том 1).

Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 10 листопада 2023 року сторони договору підтвердили, що адвокатом вивчено матеріали позовної заяви по справі, підготовлено відзив на позовну заяву, подано відзив на позовну заяву до суду та направлено учасникам справи, призначено судову автотоварознавчу експертизу у ННЦ «ІСЕ імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (а.с. 139 том 1).

На підтвердження оплати вказаних послуг надано рахунок-фактуру № 72 від 10 листопада 2023 року та платіжну інструкцію № 13/11/2023 від 13 листопада 2023 року на суму 24 000,00 грн (а.с. 136, 142 том 1).

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів оплати таких послуг.

Однак, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Отже, суд не врахував, що розподілу підлягають витрати на правничу допомогу, незалежно від їх оплати, та не надав належної оцінки платіжним документам на суму 14 000,00 грн та 24 000,00 грн, що містяться у матеріалах справи.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Матеріали справи свідчать про те, що адвокатом Сагайдаком Е.С. в інтересах ОСОБА_2 в ході розгляду справи в суді першої інстанції подано заяву до ННЦ «ІСЕ імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса» про проведення експертизи та отримано відповідний висновок, подано до суду відзив на позовну заяву, а також він брав участь у судових засіданнях 20 листопада 2023 року, 16 січня 2024 року та 05 вересня 2024 року.

З урахуванням часткового задоволення позову, обсягу та складності наданих відповідачці послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, необхідних процесуальних дій сторони, категорії справи, обсягу доказів, тривалості розгляду справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 на її користь 3000,00 грн у рахунок відшкодування її витрат на правничу допомогу.

З урахуванням того, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 928,62 грн, колегія суддів вважає за доцільне провести взаємозалік судових витрат у цій частині та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2071,38 грн (3000,00 - 928,62).

Вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування її витрат на складання висновку експерта ННЦ «ІСЕ імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 09 листопада 2023 року в розмірі 4588,42 грн суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки при визначенні розміру шкоди взято за основу інший висновок судової експертизи - від 20 червня 2024 року, а наданий відповідачкою висновок визначає лише ринкову вартість автомобіля позивача у пошкодженому стані та складений без огляду автомобіля, тому не прийнятий у якості належного доказу, отже витрати на його складання відповідачці не відшкодовуються.

Таким чином, у зв`язку з частковим скасуванням рішення суду розподіл судових витрат підлягає зміні зі стягненням з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 467,95 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 1181,88 грн, а всього 1649,83 грн, та стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 2214,56 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 2071,38 грн, а всього 4285,94 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2024 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 741 (десять тисяч сімсот сорок одна) грн 36 коп та 1950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп витрат на евакуацію і дефектовку транспортного засобу, а всього 12 691 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) грн 36 коп.

У задоволенні вимог до ОСОБА_2 у вказаній частині відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 467 (чотириста шістдесят сім) грн 95 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 1181 (одна тисяча сто вісімдесят одна) грн 88 коп, а всього 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) грн 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2214 (дві тисячі двісті чотирнадцять) грн 56 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2071 (дві тисячі сімдесят одна) грн 38 коп., а всього 4285 (чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн 94 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина