Справа № 301/3014/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть, що видане 17 березня 2017 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 08.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все його майно, часом відкриття якого є день його смерті. До складу всієї спадщини увійшов житловий будинок з прибудинковими господарськими спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

За життя власником спадкового будинку, прибудинкових споруд та головою домоволодіння був покійний ОСОБА_3 , що стверджується відомостями із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого 21.12.2015 року; індексний номер №50400037; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №19; номер запису про право власності № 12653234. Відповідно до відомостей характеристик будівель і споруд технічного паспорту, даний будинок побудований 1979 року.

Знаходиться на земельній ділянці площею 0,0957 га. кадастровий номер №:09:001:0070, що відповідає даним з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформовану 11.04.2016 року №НВ№-016.

Відповідно до відомостей з погосподарської книги Вільхівської сільської ради від 17.03.2017 року № 362 зазначено, що за вищевказаною адресою разом із спадкодавцем зареєстрована та проживала внучка покійного - ОСОБА_1 , 1994 року, яка прийняла спадщину.

06 червня 2016 року спадкодавець ОСОБА_3 при житті на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження щодо належного йому майна, при цьому посвідчивши заповіт у Вільхівській сільській раді Іршавського району, який зареєстровано за №31. Заповіт складено та посвідчено, секретарем Вільхівської сільської ради ОСОБА_4 , 06.06.2016 року №31, при цьому стягнуто 0,85 грн. державного мита. Відповідно до якого спадкодавець заповідає усе його майно, що належить йому на день смерті своїй внучці ОСОБА_1 .

Позивач також зазначила, що відповідач, дочка покійного ОСОБА_2 спадщину не прийняла, оскільки на неї не претендує, спір про право на спадкове майно відсутній, так як з моменту відкриття спадщини по даний час проживає за іншою адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей технічного паспорту на житловий будинок індивідуального фонду характеристик будівель і споруд, даний будинок побудований ним у 1979 році на підставі рішення виконавчого комітету ради народних депутатів, що стверджується відомостями технічного паспорта від 28.12.12 року, однак оригінали правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку були втрачені.

При зверненні до приватного нотаріуса з питань оформлення спадщини позивачу було відмовлено в усній формі, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів на спадковий будинок та земельну ділянку. Відтак, зважаючи на наявність об`єктивних перешкод, що обумовлені відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та прибудинкові господарські споруди, земельну ділянку, вимушена звернутися де суду за захистом своїх прав з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву в якій справу просила розглянути без її участі, на підставі наявних матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно і належним чином. Натомість, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть, що видане 17 березня 2017 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 08.(а.с. 27)

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все його майно, часом відкриття якого є день його смерті. До складу всієї спадщини увійшов житловий будинок з прибудинковими господарськими спорудами що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого 21.12.2015 року; індексний номер №50400037; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №19; номер запису про право власності № 12653234 (а.с. 34)

06 червня 2016 року спадкодавець ОСОБА_3 при житті на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження щодо належного йому майна, при цьому посвідчивши заповіт у Вільхівській сільській раді Іршавського району, який зареєстровано за №31. Заповіт складено та посвідчено, секретарем Вільхівської сільської ради ОСОБА_4 , 06.06.2016 року №31. Відповідно до якого спадкодавець заповідає усе його майно, що належить йому на день смерті своїй внучці ОСОБА_1 (а.с.28)

Згідно відомостей з погосподарської книги Вільхівської сільської ради від 17.03.2017 року № 362 зазначено, що за вищевказаною адресою разом із спадкодавцем проживала внучка покійного - ОСОБА_1 , 1994 року (а.с. 32).

На підставі чого також, зважаючи на наявність об`єктивних перешкод, що обумовлені відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та прибудинкові господарські споруди, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Стосовно позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, то суд вважає таку не доведеною, оскільки позивачем, не надано жодних належних доказів, які б підтверджували, що спадкодавець ОСОБА_3 був власником земельної ділянки на якій розташоване спадкове майно. Також, в самій позовній заяві відсутнє обгрунтування такої вимоги.

До доказів, які були надані на підтвердження вищевказаної вимоги суд ставиться критично, оскільки згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та доданих до нього документів (а.с.37-42), неможливо встановити належність такої спадкодавцю ОСОБА_3 .. Інших доказів на підтвердження заявленої вимоги позивачем ОСОБА_1 надано не було.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю таких.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 .)

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , адреса місця проживання, АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2024 року.

Суддя: І.А. Даруда