Провадження № 2/204/3934/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № від 01 грудня 2020 року у розмірі 10 802,37 грн., з яких: 6 626,70 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,55 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 4 175,12 грн. загальна заборгованість по комісії. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 01 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № . На підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № НІ/11/11-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року «Реєстр прав вимоги», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 802,37 грн., з яких: 6 626,70 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,55 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 4 175,12 грн. загальна заборгованість по комісії;, 0,00 грн. пеня/штрафи. З моменту отримання права вимоги до відповідача, з 08 листопада 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ». Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № (а.с. 5), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на наступних умовах: сума кредиту 7 455,00 грн., строк, на який надається кредит 18 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5097637. Також, ОСОБА_1 підписала Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5097637 (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів.

Відповідач скористалась наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», суд виходить з наступного.

У позовній заяві позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, оскільки на підставі договору факторингу № НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю Акціонерного товариства «Таскомбанк», яке в свою чергу на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року стало правонаступником первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Так, дійсно судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» як новим кредитором було укладено Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 14-15).

Однак, позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідно до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило Акціонерному товариству «Таскомбанк» свої права вимоги саме за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, в якому боржником є ОСОБА_1 .

Будь-яких Реєстрів прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, які є невід`ємними частинами цього договору, матеріали справи не містять.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Більш того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» ще 07 жовтня 2016 року, тобто більш ніж на чотири роки раніше, ніж ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Кредитний договір № від 01 грудня 2020 року. Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що ПАТ «Таскомбанк» після 01 грудня 2020 набуло прав вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» своїх прав вимоги за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, в якому боржником є ОСОБА_1 .

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, долучена позивачем до позовної заяви копія Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року виготовлена неналежним чином, а саме є неповною, позивачем надано лише сторінки 1, 2, 7 та 8 вказаного договору, а сторінок 3-6 цього договору в матеріалах справи відсутні.

У подальшому, 08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором було укладено Договір факторингу № НІ/11/11-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 31, 16).

Також, 08 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року (а.с. 17), в якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимоги.

У Витязі з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року зазначено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 10 802,37 грн., з яких: 6 626,70 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,55 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 4 175,12 грн. загальна заборгованість по комісії; 0,00 грн. пеня/штрафи (а.с. 18).

Однак, суд вважає, що Витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» дійсно перейшло право вимоги за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, за яким боржником є ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило свої права вимоги за цим кредитним договором Акціонерному товариству «Таскомбанк».

Крім того, долучена позивачем до позовної заяви копія Договору факторингу № НІ/11/11-Ф від 08 листопада 2023 року виготовлена неналежним чином, а саме є неповною, позивачем надано лише сторінки 1, 2, 3 та 11 вказаного договору, а сторінок 4-10 цього договору до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

Отже, факт набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доведений позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № від 01 грудня 2020 року у загальному розмірі 10 802,37 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез