Номер провадження 2-зз/754/48/24
Справа № 2-1339/11
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «БТА Банк», третя особа - Деснянський ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено, в провадженні Деснянського районного суду м.Києва перебувала справа №2-1339/11 за позовом ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. 09.06.2011 року судом постановлено ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України із вилученням паспорного документу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань.Заявник звернувся до Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУЮ (м.Київ) із заявою про скасування заходів примусового виконання рішення суду, та у відповідь було повідомлено, що 04.12.2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, під час розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, судом було встановлено, що виконавчі документи у яких боржником є ОСОБА_1 на виконанні не перебувають. Тому просить скасувати заходи забезпечення позову , що були вжиті на виконання ухвали від 09.06.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази по справі, матеріали, що додані до заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №2-1339/11 за позовом ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2011 року ОСОБА_1 було тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон до вирішення спору по суті.

19 серпня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення у справі № 2-1339/2011 яким позовні вимоги ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Із відповіді Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 19.09.2024 року вбачається, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №31041436 з примусового виконання виконавчого листа №2-1339 від 28.10.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БТА Банк» коштів у розмірі 319 715,67 грн. солідарно.

04.12.2014 року державним виконавцем керуючись п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Заявник вказує, що оскільки будь-яких виконавчих проваджень щодо примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.2011 року у справі №2-1339/2011 вже протягом більш ніж 10 років не існує, з огляду на те, що обмеження у праві виїзду за межі України носить тимчасовий, а не постійний характер, відтак, не може тривати необмежений період часу без наявності на те законних підстав, а тому вважає, що за таких обставин на даний час відсутні підстави для продовження дії заходів про забезпечення позову відносно нього, а саме у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертав увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Відповідно ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи те, що справу було вирішено по суті та заочне рішення набрало законної сили, заява представника заявника підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 313 ЦК України, ст. 158 ЦПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни про скасування заходу забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення вжиті ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2011 у справі № 2-1339/2011, а саме тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 12.12.2024.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон