Справа № 183/9774/24
№ 2-о/183/322/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про:

- встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною заявою.

В обґрунтування заяви вказує, що є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . За своє життя, 23 березня 2004 року, ОСОБА_3 , склав заповіт, за яким заповів на випадок його смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, ОСОБА_1 . Заявниці у лютому 2011 року стало відомо, що її дідусь залишив, після своєї смерті яким заповів все своє майно їй. З метою отримання спадщини за заповітом заявниця звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 25 січня 2014 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області заявниці надано лист щодо видачі спадщини в Спадковій справі № 257/2014, в якому зазначено про те, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 видане бути не може, оскільки із представлених документів не вбачається факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . В шестимісячний термін після смерті спадкодавця ОСОБА_3 заявниця не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом порядку, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно не проживала, тому з питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно звернутись до суду.

Заявниця вказує, що факт смерті ОСОБА_3 підтверджується, відповідним актовим записом за № 108, зробленим в Книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , про, що видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , виконавчим комітетом Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до Акту від 31 березня 2011 року складеного депутатом Орлівщанської сільської ради, ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , проживаючого по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , дійсно потребуючи постійного догляду проживав зі своєю онукою ОСОБА_1 з 01 червня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті) за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації. Відповідно до інформації, що міститься в Свідоцтві про смерть ОСОБА_3 , помер в віці 76 років, тобто в похилому віці, та потребував постійного стороннього догляду, саме тому онука здійснювала постійний догляд з своїм дідусем, надаючи всю турботу, необхідну при щоденному догляді за дідусем та що змусило перевезти його за своєю адресою, для можливості такого догляду, піклування його справами та допомоги у побуті, харчуванні та лікуванні. Заявниці було відомо, що її дідусь був власником земельної ділянки частки (паю) відповідно до Державного акту направо приватної власності на земельну ділянку І-ДП № 069260 виданого Орлівщинською сільською радою народних депутатів 19 січня 2001 року.

Оскільки у вчиненні нотаріальної дії заявниці було відмовлено у зв`язку з тим, що встановити факт спільного проживання є неможливим, так як адреса реєстрації померлого та адреса реєстрації заявниці відрізняються, а шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини сплив, заявниця змушена звернутись до суду з цією заявою.

Постановленою судом ухвалою від 25 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та витребувано докази у виді спадкової справи після смерті ОСОБА_3 . Докази отримано 03 жовтня 2024 року.

У судовому засіданні 11 грудня 2024 року задоволено клопотання про виклик та допитано свідка ОСОБА_7 .

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, просили задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, підстав неявки не повідомила, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить надана на ухвалу суду копія спадкової справи.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши доводи заяви та перевіривши доводи та пояснення матеріалами справи, показами свідка, суд висновує таке.

ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується наданою у засвідченій представником копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 /а.с.15/.

При цьому, з засвідчених копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 /а.с.16/, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 /а.с.17/ вбачається, що ОСОБА_11 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , які перебували у шлюбі згідно з засвідченою копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 /а.с.18/.

Також з наданих у засвідчених копіях свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 /а.с.19/, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 /а.с.20/, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 /а.с.21/ вбачається, що ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».

Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 /а.с.22/ вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12 .

Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.11/ вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Також, з засвідченої копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 069260 від 19 січня 2001 року вбачається, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 4,330 га на території Орлівщинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.12/.

Також, заявницею надано засвідчену копію заповіту, посвідчену секретарем Орлівщинської сільської ради, складеного ОСОБА_3 17 березня 2003 року, згідно з яким останній все своє майно заповів ОСОБА_10 /а.с.9/.

З отриманої судом копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 убачається, що:

25 січня 2014 року ОСОБА_1 через представника звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.30, 31/;

25 січня 2014 року нотаріусом почато спадкову справу /а.с.33,зворот/;

25 січня 2014 року нотаріусом встановлено наявність чинного заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 23 березня 2004 року посадовою особою Орлівщинської сільської ради № 50691586 /а.с.32,зворот - 33/;

згідно з дублікатом заповіту від 23 березня 2004 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Орлівщинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 41, за яким на випадок його смерті заповів все його майно, де воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, ОСОБА_1 /а.с.34/;

на момент смерті ОСОБА_3 постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.35/.

При цьому судом з наданого у засвідченій копії акту встановлено, що згідно з актом від 31 березня 2011 року, складеним депутатом Орлівщанської сільської ради, ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , проживаючого по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 потребуючи постійного догляду проживав зі своєю онукою ОСОБА_1 з 01 червня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті) за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації /а.с.13/.

Також, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що є сусідом ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 . У 2004 2005 роках він бачив як ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_3 , перевезла його до себе додому та стала доглядати за ним. ОСОБА_3 не міг пересуватися власними силами, лежав у ліжку, хворів. Після смерті ОСОБА_3 він допомагав ОСОБА_1 поховати ОСОБА_3 .

Відомості щодо місця проживання ОСОБА_1 підтверджуються копією паспорта заявниці /а.с.7/.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід ураховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає з п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 в помешканні, у якому проживала ОСОБА_1 - за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Ураховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне ОСОБА_1 для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне цю заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене та підписане 16 грудня 2024 року.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_10 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, пл. Героїв, буд. 1.

Суддя Д. О. Парфьонов