Провадження № 22-ц/812/821/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 травня 2024 року м. Миколаїв

справа № 484/3496/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 12 квітня 2024 року суддею Черенковою Н.П. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати протиправною несвоєчасну сплату суб`єктом владних повноважень ОСОБА_2 штрафу та стягнути з неї 3 344, 91 грн, з яких: 2 375, 26 грн інфляційних втрат, 841, 05 грн - 3% річних за період з 08 квітня 2020 року по 31 серпня 2021 року за прострочення виконання зобов`язання, комісію банку - 105,10 грн та поштові витрати - 32,50 грн.

Позивач зазначав, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовлено у затвердженні звіту (четвертого), поданого 12 грудня 2019 року про виконання постанови суду від 26 грудня 2017 року у справі № 484/3245/15-а, встановлено новий строк подання звіту про виконання даної постанови та постановлено стягнути з керівника суб`єкта владних повноважень начальника ГУПФУ в Миколаївській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 42 040 грн (20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Половину штрафу 21 020 грн стягнути на користь ОСОБА_1 , другу половину - до Державного бюджету України. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року залишено без змін. Оскільки ОСОБА_2 з 8 квітня 2020 року по 31 серпня 2021 року уникала сплати штрафу, у нього виникло право на стягнення штрафних санкцій в порядку статті 625 ЦК України, які за його розрахунком складають 3 216, 31 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що вимога про стягнення коштів за несвоєчасну сплату штрафу стосується її як начальника Головного Управління, а не як фізичної особи тому розгляд справи має здійснюватись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 вважав такі доводи безпідставними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2024 року провадження у справі закрито.

Ухвала мотивована тим, що відповідачка є суб`єктом владних повноважень, який згідно діючого законодавства здійснює публічно владні управлінські функції, а відповідач оскаржує дії та рішення відповідачки, що були прийняті саме на виконання цих повноважень, отже предмет заявленого позову відноситься до спору фізичної особи із суб`єктом владних повноважень з приводу вчинених цим суб`єктом дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та задовольнити його позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що правовідносини, які виникли у цій справі, а саме компенсація витрат за приписами статті 625 ЦК України, стосуються відповідачки не як посадової особи, а є такими, що передбачені нормами Цивільного Кодексу України внаслідок прострочення боржником зобов`язання як фізичною особою.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що оскільки штраф рішенням суду стягнуто з неї як з суб`єкти владних повноважень начальника ГУ ПФУ в Миколаївській області, згідно норм КАС України, то вимога про стягнення коштів за несвоєчасну сплату штрафу також стосується її як суб`єкта владних повноважень, а не фізичної особи.

2.Мотивувальна частина

Про час та місце слухання справи сторони повідомлені належним чином. Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 26.12.2017 року у справі №484/3245/15-а позов ОСОБА_1 до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, Управління державної казначейської служби України у Первомайському районі Миколаївської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів задоволено частково;

визнано протиправними дії Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо зменшення з 01.08.2014 р. розміру пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язано Первомайське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області поновити з 01.08.2014 р. виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі визначеному постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2-948/10 від 13.05.2010 р. виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період;

зобов`язано Первомайське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області провести з 01.08.2014 р. нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі визначеному постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі 2-948/10 від 13.05.2010 р. виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період;

зобов`язано Первомайське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої частини пенсії за період з 01.05.2014 р. по фактичну дату виплати недоотриманої частини пенсії;

в решті задоволення позовних вимог відмовлено;

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018 р. залишено без задоволення апеляційні скарги ОСОБА_1 , Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 квітня 2018 року встановлено Первомайському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Миколаївської області новий строк для подання звіту про виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року у справі № 484/3245/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, Управління Державної казначейської служби України у Первомайському районі Миколаївської області про визнання неправомірними дії, зобов`язаннявчинити дії, стягнення 3% річних, інфляційних витрат - тривалістю 2 (два) місяці.

Відмовлено в стягненні з керівника суб`єкта владних повноважень начальника Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області Любченко В.В. штрафу за наслідками розгляду звіту, поданого 26 березня 2018 року, про виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року у справі № 484/3245/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, Управління Державної казначейської служби України у Первомайському районі Миколаївської області про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити дії, стягнення 3% річних, інфляційних витрат.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 року апеляційну скаргу Первомайського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишено без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 квітня 2018 року без змін.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2019 року відмовлено Головному управлінню ПФУ в Миколаївській області (правонаступнику Первомайського об`єднаного УПФУ Миколаївської області) у затвердженні звіту, поданого 20.03.2019 року, про виконання постанови суду у справі №484/3245/15-а та встановлено відповідачу новий строк для подання звіту тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання чинності даної ухвали. Стягнуто з начальника ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_2 штраф в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту від 20.03.2019 року, половину якого присуджено до стягнення на користь ОСОБА_1 , а іншу половину до Державного бюджету України. Роз`яснено Головному управлінню ПФУ в Миколаївській області, що сплата штрафу не звільняє його від обов`язку виконати рішення суду і подачі звіту про його виконання.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2019 року в частині стягнення з начальника ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_2 штрафу в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту від 20.03.2019 року про виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2017р. по справі №484/3245/15-а скасовано. В іншій частині ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовлено у затвердженні звіту (четвертого), поданого 12.12.2019 року про виконання постанови суду від 26.12.2017 року у справі № 484/3245/15-а, встановлено новий строк подання звіту про виконання даної постанови та постановлено стягнути з керівника суб`єкта владних повноважень начальника ГУПФУ в Миколаївській області ОСОБА_2 штраф у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 42040,00 грн, стягнення провести наступним чином половину суми штрафу 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 21020,00 грн стягнути на користь ОСОБА_1 , а половина суми штрафу у сумі штрафу 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 21020,00 грн стягнути до Державного бюджету України. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.02.2020 року у справі № 484/3245/15-а залишено без змін. 23 квітня 2020 року ухвалою суду відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення виконання судового рішення та встановлення способу і порядку виконання ухвали суду від 27.02.2020 року, та Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року вказану ухвалу залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишено без задоволення, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.07.2020 року відмовлено ГУ ПФУ в Миколаївській області у затвердженні звіту, поданого 29.04.2020 р., та встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2017р. у справі №484/3245/15-а тривалістю два місяці з дня набрання чинності даної ухвали. Також, відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області Сичугову О.А. за наслідками розгляду звіту, поданого 29.04.2020р.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.07.2020 року скасувано, постановлено нову ухвалу, якою затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 29.04.2020р. про виконання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2017 р. по справі №484/3245/15-а.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.12.2020 року закрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.07.2020 року за нововиявленими обставинами.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2021 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.12.2020 року залишено без змін.

Позиція апеляційного суду

Згідно із частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання всіх правил юрисдикції та підсудності.

Визначальною ознакою для правильного визначення юрисдикції спору є характер правовідносин, з яких виник спір: зміст прав та обов`язків його учасників, правовий статус сторін правовідносин та їх матеріально-правове регулювання тощо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 761/21898/16-ц (провадження № 14-5цс20), від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20)).

Наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або обов`язків, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Отже, спори, які виникають у судах, відповідачем у яких є суб`єкт владних повноважень, і ухвалення за результатами цих спорів судових рішень не змінюють правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

У справі, яка переглядається, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги направлені на стягнення з відповідачки грошових коштів, а саме інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України у зв`язку з тривалим невиконанням боржником рішення адміністративного суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не поєднані з однією з вимог, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 5 КАС України.

Проте, інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19)).

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що, ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум з огляду на їх похідний характер від основного спору підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір. Такий висновок згодом був підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17 (провадження № 14-148цс21).

Подібний висновок також був викладений у постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 366/203/21 (провадження № 14-101цс22), в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір з приводу зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів, який є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, підлягає розгляду в тому судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням.

У цій справі вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат (акцесорні зобов`язання) заявлені з підстав тривалого невиконання державою в собі ДКС України прийнятого судом в порядку адміністративного судочинства рішення про стягнення з відповідача заборгованості (основне зобов`язання).

З огляду на викладене, а також ураховуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами у справі, що переглядається, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах та їх суб`єктний склад, колегія суддів приходить до висновку, що спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, ухваленого в адміністративній справі.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 09 листопада 2024 року у справі № 420/2411/19 (провадження № 11-422апп21).

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апелянт звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 9, 10 частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір», а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, витрати зі сплати судового збору відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 20 травня 2024 року