справа № 388/1181/24
провадження № 2/388/373/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, третя особа ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання Лященко Я.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_4 ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, третя особа ОСОБА_3 , в якому (позові) просив:

- змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2022 (справа № 388/940/22) з позивача ОСОБА_1 , було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви, а саме з 27.07.2022, на стягнення ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з нього стягуються аліменти за двома судовими наказами на двох дітей по 1/4 частини заробітку (доходу). Коли він проходив військову службу, то намагався своєчасно і у повному розмірі сплачувати аліменти. Після поранення він тривалий час перебуває на лікуванні офіційно не працює, а тому не може сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Крім того він сплачує аліменти й на іншу свою дитини на підставі судового наказу. Йому нараховується заборгованість по аліментам виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості що для нього є матеріально непосильним.

Ухвалою від 28.06.2024 зазначена позовна заява, подана без додержання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Заявою представника позивача від 01.07.2024 недоліки позовної заяви було усунено, а саме надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ухвалою від 22.07.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою від 23.10.2024 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Відповідач та третя особа, які про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, - у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, позовні вимоги просила задовольнити, свою позицію обґрунтовувала аналогічно викладеному у позовній заяві. Додатково повідомила, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби та наразі він є інвалідом І групи.

Заслухавши представника позивача тадослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2022 (справа № 388/940/22) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви, а саме з 27.07.2022.

Судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2023 (справа № 388/840/23) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 17.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 19.10.2022.

15.10.2023 під час виконання службових обов`язків під час захисту батьківщини, захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України поблизу селища Чернещина Борівського району Харківської області, під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, одержав: множинні уламкові поранення обличчя з переломом кісток лицевого черепа та обох нижніх кінцівок. Проникаюче поранення склери правого ока. Опік полум`ям обличчя, правої верхньої кінцівки, тулуба, обох ніжних кінцівок ІІА,Б ступеня (30% площі поверхні тіла). Тупа травма ОГ, забій правої легені тяжкого ступеня. Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку. Перелом кісток лицевого черепу. Акубаротравма правого вуха з розривом барабанної перетинки. Травматичний відрив правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини гомілки, гільйотинна ампутація правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини правого стегна.

З 15.10.2023 з моменту отримання поранення ОСОБА_1 проходив лікування, що підтверджується такими документами: медична картка № 849 від 15.10.2023; картка інтенсивної терапії під час медичної евакуації № 620 від 30.10.2023; виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 14030 про знаходження на стаціонарному лікуванні з 18.10.2023 по 30.10.2023; виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 15056 про знаходження на лікуванні з 08.02.2024 по 24.02.2024; довідка військово-лікарської комісії від 14.03.2024; свідоцтво про хворобу № 11 та продовження свідоцтва про хворобу № 11; довідка комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» про знаходження на стаціонарному лікуванні з 18.03.2024 по 23.04.2024.

За даними довідок форми ОК-5 та форми ОК-7 офіційного доходу окрім як від військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 протягом 2022 - 2024 років не отримував.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 № 135 ОСОБА_1 з 14.05.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення.

За змістом зазначеного наказу ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 10.05.2024 № 113-РС звільнено у відставку за п. «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок т військову службу.

За даними довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААВ № 390050 ОСОБА_1 встановлено І Б групу інвалідності з 14.06.2024, безтерміново.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивач, крім іншого просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від його доходу на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на це судом відзначається таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже визначення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є визначенням їх у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, у тому числі й у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку виключно за заявою одержувача аліментів.

Заява одержувача аліментів ОСОБА_2 про визначення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у межах даної справи до суду не надходила.

З огляду на викладене суд констатує відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів з частки від його доходу на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Позивач також просить зменшити розмір аліментів, що вбачається із змісту пред`явленого позову.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як на підставу зміни розміру аліментів позивач посилається на те, що він став особою з інвалідністю та з нього стягуються аліменти й на іншу дитину.

Аналізуючи встановлені обставини суд зауважує, що позивачем безумовно доведено погіршення його стану здоров`я, що мало місце після визначення розміру аліментів судовим наказом від 10.08.2022.

Крім цього суд враховує, що після ухвалення судового рішення від 10.08.2022 про стягнення аліментів, які позивач просить зменшити було ухвалено ще одне судове рішення від 26.05.2023 про стягнення з нього аліментів на іншу дитину, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що впливає на його матеріальні можливості.

За таких, встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, що наразі стягуються з позивача зазначеним вище судовим наказом.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача судом відзначається, що аліменти з пенсії по інвалідності стягуються у загальному порядку, нарівні з іншими виплатами, а тому у такому випадку положення законодавства, які передбачають нарахування заборгованості виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості - не застосовуються.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що справедливим і розумним буде присудження аліментів на утримання дитини позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Аліментів у такому розмірі від частки заробітку (доходу) позивача на переконання суду буде достатньо для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, враховуючи відсутність заяви відповідача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі (у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), беручи до уваги зміну матеріального і сімейного стану позивача та погіршення його здоров`я, встановивши необхідний та достатній для забезпечення прав дитини розмір частки від заробітку (доходу) позивача, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про зміну розміру аліментів є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству, зокрема тому, яке регулює сімейні відносити, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи, зокрема, дитини.

Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування.

Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів, третя особа ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.08.2022 (справа № 388/940/22).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 16.12.2024.

Суддя О.А. Кнуров