КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/11175/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16238/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води у розмірі 36 409,34 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 7 488,65 грн., 3 % річних у розмірі 2 739,03 грн., судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1-5).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й у квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником вказаної квартири згідно інформації, вказаної в договорі № 450210/9 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2019 року. Крім того, згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 та є користувачами послуги ТОВ «Євро-Реконструкція» з теплової енергії та постачання гарячої води в період виникнення заборгованості.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

01.10.2019 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 450210/09 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідачів протягом спірного періоду не надходило.

Відповідачі з січня 2016 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, та з серпня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 травня 2024 року у розмірі 36 409,24 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 16 582,82 грн. та заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 19 826,52 грн. Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень ст. 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних (а.с. 1-5).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання опалення та гарячого водопостачання, що станом на 01 травня 2024 року з врахуванням штрафних санкцій становить 46 637,02 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3028,00 грн., що становлять по 1514,00 грн. з кожного (а.с. 39-43).

Не погодившись з рішенням районного суду, 30 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко О.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила застосувати строки позовної давності, оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за період до червня 2021 року - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, в іншій частині оскаржуване рішення змінити та зменшити розмір заборгованості, що підлягав стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» до 20 865,38 грн., стягнути з ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 11 271 грн. (а.с. 52-56).

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказувала, що відповідачка не погоджується із висновками, до яких дійшов суд за результатами розгляду справи, оскаржуване рішення прийняте судом внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї розрахунків за спожиті відповідачами комунальні послуги вбачається, що стягнення заборгованості з відповідачів за спожиті ними послуги відбулося: за період з січня 2016 року по квітень 2024 року (включно) за постачання теплової енергії; за період з серпня 2017 року по квітень 2024 року (включно) за постачання гарячої води. Позивач звернувся до суду з позовної заявою 05 червня 2024 року, про що в матеріалах справи на позовній заяві мається відмітка суду (штамп про реєстрацію канцелярією суду позовної заяви). З огляду на вказане, стягнення заборгованості за вищезазначений період є незаконним, оскільки даний розрахунок здійснений позивачем поза межами трирічного строку позовної давності. За загальним правилом, з врахуванням положень ст. ст. 253, 256, 257, 267 ЦК України, відповідачам може бути нарахована заборгованість за фактично надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води лише за періоди: з червня 2021 року по квітень 2024 року (включно) за постачання теплової енергії, з червня 2021 року по квітень 2024 року (включно) за постачання гарячої води. В той же час, стягнення заборгованості за період часу, що передує червню 2021 року, є незаконним. Оскільки відповідачка не була належним чином повідомлена про існування в провадженні суду першої інстанції даної справи, вона не з власної вини була позбавлена можливості зробити заяву про застосування строків позовної давності під час розгляду справи судом першої інстанції.

Згідно розрахунку заборгованості за постачання теплової енергії заборгованість відповідачів перед позивачем за вищезазначену спожиту комунальну послугу станом на червень 2021 року становить суму 5 740,00 грн., разом з тим, загальний розмір заборгованості станом на квітень 2024 року становить - 16 582,82 грн. Таким чином в результаті застосування до вимог позивача строку позовної давності, розмір фактичної заборгованості відповідачів становить: 16 582,82 - 5 740,00 = 10 842,82 грн. Відтак, перерахунку підлягають також і інфляційні витрати та 3% річних, що були стягнуті за вказаний період з відповідачів. Розмір інфляційної складової боргу за період з червня 2021 року по квітень 2024 року становить суму - 104,43 грн. Розмір 3% річних за період з червня 2021 року по квітень 2024 року становить суму - 732,17 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за постачання гарячої води заборгованість відповідачів перед позивачем за вищезазначену спожиту комунальну послугу станом на червень 2021 року становить суму 12 152,13 грн., разом з тим, загальний розмір заборгованості станом на квітень 2024 року становить - 19 826,52 грн. Таким чином, в результаті застосування до вимог позивача строку позовної давності, розмір фактичної заборгованості відповідачів становить: 19 826,52 - 12 152,13 = 7 674,39 грн. Перерахунку підлягають також і інфляційні витрати та 3% річних, що були стягнуті за вказаний період з відповідачів. Розмір інфляційної складової боргу за період з червня 2021 року по квітень 2024 року становить суму - 224,45 грн. Розмір 3% річних за період з червня 2021 року по квітень 2024 року становить суму - 1 287,12 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем за спожиті комунальні послуги з опалення та постачання гарячої води складає 18 517,21 грн. Розмір інфляційної складової боргу за спожиті послуги складає 328,88 грн., розмір 3% річних за спожиті послуги складає 2 019,29 грн., загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних становить 20 865,38 грн. (а.с. 52-56).

08 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Євро-Реконструкція» - Смолярчук О.О., в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення (а.с. 99-101).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01 червня 2012 року № 198 (переоформлено рішенням від 21 червня 2016 року № 1159) видана Ліцензія на вид господарської діяльності - постачання теплової енергії (а.с. 25).

Відповідно п. 3.3. Статуту ТОВ «Євро-Реконструкція», основними видами господарської діяльності товариства серед іншого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої види (а.с. 22-24).

ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 успадкувала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 16).

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_2 з 15 березня 1994 року, ОСОБА_1 з 15 березня 1994 року, ОСОБА_3 з 15 березня 2021 року по 11 серпня 2021 року (а.с. 11).

01 жовтня 2019 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_1 було укладено договір № 450210/9 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 12-13).

Пунктом 2 договору визначено, що суб`єктом користування послугами є три особи.

Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню - квартирі АДРЕСА_3 за період з січня 2016 - квітень 2024 року виникла заборгованість (щодо постачання теплової енергії) в розмірі 21 400,85 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення становить 16 582,82 грн., 1 251,89 грн. - 3 % річних, 3 566,14 - інфляційна складова (а.с. 7-8).

Згідно з розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню - квартирі АДРЕСА_3 за період з серпня 2017- квітень 2024 року виникла заборгованість (щодо постачання гарячої води) в розмірі 25 236,17 грн., з яких заборгованість за надані послуги становить 19 826,52 грн., 1 487,14 грн. - 3 % річних, 3 922,51 - інфляційна складова (а.с. 9-10).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинної до 10 грудня 2017 року.

Правилами встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте відповідачами не здійснюється оплата послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому витрати з надання вказаних послуг підлягають стягненню з боржників (відповідачів). При обрахуванні суми заборгованості з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води судом першої інстанції в основу обчислень покладена наданий позивачем розрахунок заборгованості. Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» 3 % річних у розмірі 2 729,03 грн. та інфляційна складова у розмірі 7 488,65 грн., погодившись із розрахунком позивача в цій частині складової вимоги заборгованості.

Так, правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати послуг з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також гарячого водопостачання та наявність порушеного права ТОВ «Євро-Реконструкція» в цій частині вимог.

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

У апеляційній скарзі представник відповідача просила застосувати строк позовної давності до частини позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція», а саме за період до червня 2021 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, згідно з вимогами ЦПК України (а.с. 35).

Однак, враховуючи ту обставину, що відповідачка не отримувала копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у даній справі та копію позовної заяви, остання не мала рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У справі, яка переглядається, колегією суддів встановлено, що розгляд справи судом першої інстанції здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності доказів отримання відповідачем копії позовної заяви, що свідчить про позбавлення відповідача можливості надати заперечення на доводи позовної заяви, в тому числі, скористатись правом подання заяви про застосування позовної давності у суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу не заперечував, що подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована лише до частини заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 12 березня 2017 року.

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до відзиву на апеляційну скаргу надало розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з урахуванням заяви відповідачки про застосування строків позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 11 червня 2024 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 11 червня 2021 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.

Враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.

До вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідно до розрахунку суми боргу за послугу з центрального опалення за період з 12 березня 2017 року по 30 квітня 2024 року у відповідачів наявна заборгованість за надану послугу у розмірі 11 287,46 грн.

Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, нені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем були здійснені нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з січня 2016 року по 23 лютого 2022 року.

Так, розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Отже, з відповідача на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають стягненню 3% річних за прострочену суму за централізоване опалення в розмірі 356,87 грн. за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Розрахунок інфляційної складової боргу за централізоване опалення обчислюється за такою формулою: IV=(S*I/ 100 - S) *Q/DM, де S- сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 578,66 грн. за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Відтак, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог (80,32%) підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи районним судом по розмірі 1 216,04 грн. (а.с. 27).

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 893,86 грн. (19,68 %), сплата якого підтверджується доказами по справі (а.с. 60,90).

Щодо витрат на правничу допомогу.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини 1 і 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко О.В. заявила про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати на професійну правничу допомогу, які відповідач понесла за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції у сумі 9 000 грн. (а.с. 55-56).

На підтвердження повноважень адвоката Денисенко О.В. представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надано ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1205360 (а.с. 59); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3490 (а.с. 57); договір про надання правової (правничої) допомоги № 24/07-2024 від 24 липня 2024 року, укладений між Денисенко О.В. та Богдан Н.П. (а.с. 65-66).

На підтвердження витрат на правничу допомогу до суду апеляційної інстанції надано додаток № 1 від 05 серпня 2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 24/07-2024 від 24 липня 2024 року(а.с. 64), акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 29 серпня 2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 24/07-2024 від 24 липня 2024 року (а.с. 67), платіжна інструкція про сплату послуг щодо правової допомоги (а.с. 61).

Згідно з п. 4.2. договору про надання правової допомоги від 24 липня 2024 рокувартість правової допомоги, інші витрати та порядок їх оплати, в тому числі за вивчення справи, за тривалість, за результат, погодинна робота адвоката, витрати по відрядженню, витрати по оплаті роботи спеціаліста, тощо, закріплюються у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору (а.с. 65, зворот).

Відповідно до Додатку № 1 (2) до договору про надання правової допомоги від 24 липня 2024 року до складу послуг, які в інтересах клієнта надає адвокат, входить правова допомога, спрямована на захист прав та інтересів клієнта в Київському апеляційному суді та підприємствах, організаціях, установах, перелік яких міститься в п.п. 3, п. 2.1. договору, в рамках підготовки до розгляду та комплексному юридичному супроводу розгляду справи в суді апеляційної інстанції (без безпосередньої участі адвоката в судових засіданнях) за апеляційною скаргою Клієнта ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 64).

Відповідно до п. 1.2. Акту № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг, до складу наданих адвокатом юридичних послуг входить: 1) консультація - 3 000 грн.; 2) складання та подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2024 року по справі № 753/11175/24 - 6 000 грн.

Оплата за одну годину складання процесуального документа становить - 1500 грн. (п. 1.3.)

Всього адвокатом попередньо використано на підготовку та складання апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2024 року по справі № 753/11175/24 - 4 год. (п. 1.4.).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу сторона позивача подала до суду апеляційної інстанції заперечення щодо розміру заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, посилаючись на завищену вартість таких витрат, необґрунтованість, недостовірність та невідповідність дійсним обставинам (а.с. 104-105).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Перевіривши надані стороною відповідача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат щодо здійснення консультації в сумі 3000 грн. є завищеним та не відповідає критерію розумності, а відтак, підлягає зменшенню до 500 грн.

Крім того, розмір витрат щодо складання та подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2024 року по справі № 753/11175/24 у сумі 6 000 - грн. є неспівмірним зі складністю справи та не потребували великого обсягу робіт, а відтак, підлягає зменшенню до 1500 грн.

Враховуючи викладене, пропорційно до частини задоволених вимог апеляційної скарги слід стягнути із позивачана користь відповідача 393,60 грн. (19,68 % частини задоволених вимог апеляційної скарги) витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2024 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 11 287,46 грн., за послуги з постачання гарячої води - 19 826,52 грн., 3% річних у розмірі 1844,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 501,17 грн.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () по 1 216,04 грн. з кожного судового збору за розгляд справи районним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» ()на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 893,86 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 393,60 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова