Провадження № 2/947/5324/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси 02.09.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з свого повнолітнього сина аліменти в розмірі 6000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивача як людина похилого віку яка постійно хворіє потребує матеріальної допомоги, яку може йому надавати його повнолітній син.

У судовому засіданні представник відповідача фактично не заперечував проти задоволення позову але на вимогу суду про надання доказів матеріального стану відповідача попросив надати час після чого від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Як вбачається з наданого позивачем свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси від 03 листопада 1971 року ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно паспорта серії НОМЕР_4 виданого 18.01.2002 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини пов`язані із обов`язками повнолітнього сина утримувати батьків врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ).

Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги ( ч.1 ст. 202 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін ( ч.1 ст. 205 СК України).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі N 757/52096/18 під час вирішення питання, чи потребують батьки матеріальної допомоги, суди повинні враховувати будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

У даному випадку стороною позивача не було надано жодного доказу у підтвердження свого матеріального стану та наявності відомостей про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати вказану суму аліментів.

З боку відповідача при усної заяві представника щодо визнання позову також доказів матеріального стану відповідача, наявності або відсутності інших зобов`язань по оплатам аліментів на дружину, дітей або заборгованості з інших підстав, на розмір яких може вплинути вказане рішення не надано.

У сукупності встановлені обставини дозволяють суду прийти до висновку про недоведеність позовних вимог що є підставою у відмові у їх задоволенні.

Водночас посилання у позові про необхідність матеріальної допомоги внаслідок наявності у позивача хвороб та суттєвих витрат на вказані хвороби не відносяться до питання стягнення саме аліментів так як у відповідності до вимог ч.1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Крім того у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними ( ч.1 ст. 206 СК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання батька у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень щомісячно і довічно відмовити в повному обсязі.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 17.12.24.

Суддя В. О. Луняченко