Рішення

Іменем України

29 листопада 2024 року

місто Чернігів

Справа №751/8223/23

Провадження №2/751/437/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретар Барбаш М. В.

учасники справи:

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС»

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - адвокат Кравченко Володимир Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 61490 гривень 22 копійки, а також понесених судових витрат.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» підписано Заяву-Договір №0035070 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням Заяви-Договору відповідач акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку та беззастережно приєднався до умов Договору, з умовами якого ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору.

За умовами заяви відповідачу було надано споживчий кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 41025 грн 64 коп, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту.

У день підписання Заяви-Договору відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору.

Грошові кошти у сумі 41025 грн 64 коп були зараховані АТ «РВС БАНК» 05.07.2019 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером.

28.10.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» укладено Договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1, відповідно до якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними у Додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржником.

Згідно з Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги, AT «PBC БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до ОСОБА_1 за Заявою-Договором № 0035070 вiд 05.07.2019 року на загальну суму 58370 грн 49 коп.

На дату звернення до суду відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув та iншi платежi передбачені умовами Договору не сплатив.

Станом на 11.09.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 58370 гривень 49 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 29031,70 грн; заборгованість за процентами - 8415,70 грн; заборгованість за комісією - 20923,09 грн; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання у сумі 58370 грн 49 коп, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п.7.7.2.17 Пропозиції позивачем нараховано : 570,91 грн за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 року по 23.02.2022 року та 2548,82 коп інфляційних втрат за період з 28.10.2021 року по 23.02.2022 року добуток щомісячних індексів за відповідний період.

28.10.2021 року від ТОВ «ФК «ПАРІС» на iм`я вiдповiдача було направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання № 117/13/10-2.

21.03.2024 року представник позивача, адвокат Кравченко В.В. надіслав до суду відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, стягнути на користь відповідача понесені судові витрати (а.с.80-111).

Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем до позову не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивачем було підписано як самий кредитний договір, так і невід`ємні його складові: правила надання грошових коштів у позику, додаткові угоди, тощо.

Також, позивачем по справі не надано жодних доказів, які б свідчили про факт отримання відповідачем від TOB «РВС БАНК» грошових коштів, оскільки надана заява-договір про надання банківської послуги не містить посилання на обставину отримання ОСОБА_1 таких послуг та будь-яких грошових коштів.

Крім того, звертає увагу, що 28 жовтня 2021 року TOB «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір відступлення права вимоги №28/10/2021-1, за умовами якого клієнт відступив право грошової вимоги, зазначивши що таке право переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог.

Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази передання ТОВ «РВС БАНК» прав грошової вимоги ТОВ «ФК «Паріс» за заявою-договором про надання банківських послуг.

Посилання ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на наявність розрахунків заборгованості за заявою-договором про надання банківської послуги, є необґрунтованим, оскільки самі розрахунки, умови кредитування, тощо, є внутрішніми документами банку. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, отже не є належним доказом існування боргу за вказаним кредитним договором.

У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що відповідачу були запропоновані умови надання та обслуговування кредитних продуктів саме в тій редакції, яка надана до суду.

Розраховуючи суму річних відсотків та інфляційних втрат, позивач визначає її за період з 28 жовтня 2021 року (дати укладення договору про відступлення права вимоги) до 23 лютого 2022 року (останній день перед введенням воєнного стану. Проте такий період ТОВ «ФК «Паріс» обраховано невірно, оскільки статтею 625 ЦК України чітко визначено, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних проводиться за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами заяви-договору від 05 липня 2019 року, строк дії кредитного договору становить 24 місяці, тобто останнім днем дії договору є 05 липня 2021 року, а прострочення грошового зобов`язання почалося з 06 липня 2021 року. Отже, періодом за який належить нараховувати інфляційні втрати та 3% річних, є період з 06 липня 2021 року до 23 лютого 2022 року і починається він з дня прострочення виконання зобов`язання, а не з дня укладення договору про відступлення права вимоги.

28.03.2024 року у системі «Електронний суд», ТОВ «ФК ПАРІС» надіслало відповідь на відзив, відповідно до якої вважають доводи представника відповідача необґрунтованими, не доведеними жодними доказами, позовні вимоги підтримують.

Зазначають, що відповідачка самостійно звернулася 05.07.2019 року до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» та підписала Заяву-Договір №0035070. Підписанням вказаної Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідач акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщено на сайті АТ «РВС БАНК» та беззастережно приєдналася до умов Договору. За умовами Заяви-Договору відповідачеві надано споживчий кредит, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, у відповідності до умов укладеної Заяви-Договору, відповідач підписавши Заяву-Договір підтвердила факт отримання платіжної картки та ПІН-коду до картки.

У Заяві-Договорі міститься докладна інформація щодо строку дії кредиту - 24 місяців, процентна ставка, % річних - 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту.

Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладений з позивачем, відповідає вимогам чинного законодавства, оформлений належно, складається з Публічної пропозиції, Тарифів Банку та Заяви-Договору № 0035070 від 05.07.2019 року.

Зазначають, що відповідач, підписанням Заяви-Договору від 05.07.2019 року №0035070 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), ознайомився та погодився з умовами Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АКЦОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» Протокол №01022019/1 від 01.02.2019 року.

Станом на дату укладення Договору, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяла в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Отже, положення Закону України «Про споживче кредитування» в даному випадку мають застосуватися до спірних правовідносин.

Щодо відсутності належних та допустимих доказів передання АТ «РВС БАНК» прав грошової вимоги ТОВ «ФК «ПАРІС», зазначають що при подачі позовної заяви до неї були долучені відповідні документи.

На підтвердження факту отримання коштів відповідачем від АТ «РВС БАНК», зазначають, що позивач надав копію Заяви-Договору №0035070 від 05.07.2019 року, Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, копії меморіальних ордерів, виписки по рахунку, розрахунки заборгованості.

Надана позивачем виписка за картковим рахунком позичальника, у сукупності з іншими у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунках заборгованості долучених до позовної заяви (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц).

Крім наданих розрахунків заборгованості, надані меморіальні ордери, що підтверджують надання кредиту та виписки по картковому рахунку, які також підтверджують наявність заборгованості за кредитом.

Умовами Заяви-Договору №0035070 від 05.07.2019 року, яка підписана сторонами передбачена щомісячна комісія за супроводження кредиту. Порядок нарахування та сплата щомісячної комісії визначено п. 7.5.2, п. 7.5.3 Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

У Додатку №1, який є невід`ємною частиною до Заяви-Договору №0035070 від 05.07.2019 року, міститься інформація щодо щомісячних платежів, які повинен сплачувати позичальник за користування кредитними коштами, а також його складові.

Примірник таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит затверджено Постановою Правління НБУ №49 від 08.06.2017 року.

Також зазначають, що представником відповідача суду не надані належні документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на його користь, а саме: акти прийому- передачі виконаних робіт (послуг), докази оплати робіт (послуг).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, Відповідач не скористався своїм правом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.10.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням ( викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду товариство повідомлено належно, у позові представник просить проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.3).

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися , про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. 27.11.2024 року представник відповідача, адвокат Кравченко В.В. надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в якості захисника у кримінальній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що суд неодноразово відкладав справу за клопотанням представника відповідача, ним подано відзив на позов, а позивачем відповідь на відзив, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів на обґрунтування позиції позивача та заперечення відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

05.07.2019 року між Акціонерним товариством «РВС БАНК» та ОСОБА_1 підписано Заяву-Договір №0035070 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно якого позичальник отримав споживчий кредит у розмірі 41025 гривень 64 копійки, шляхом перерахунку на картковий рахунок, строком на 24 місяці. Фіксована процентна ставка становить 18 % річних. Разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту (а.с.15).

Відповідно до п. 1.10. Публічної пропозиції (розміщена на офіційному сайті Банку https://rwsbank.com.ua/o-banke/arhiv-dokumentov), ця Публічна пропозиція, Тарифи Банку, а також оформлена клієнтом Заява-Договір з відповідними додатками до них є єдиним документом - Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.4-14).

Пунктом 1.1. Публічної пропозиції, Тарифи встановлюються Банком та розміщуються на веб-сторінці АТ «РВС БАНК» в мережі інтернет за електронною адресою: https://rwsbank.com.ua.

Згідно із п. 1.7. Публічної пропозиції, укладенням Договору є акцептування цієї Публічної пропозиції (приєднання до Договору), що здійснюється клієнтом, який підписав Заяву-Договір у місцях надання Банком послуг відповідно ст. 634 Цивільного кодексу України. Приєднання клієнтів до Публічної пропозиції відбувається в цілому, клієнт не може запропонувати свої умови Договору.

Вiдповiдно до п.п. 7.3.1. Публічної пропозиції, погашення Клієнтом заборгованостi за Споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу здiйснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, починаючи з місяця наступного після місяця оформлення Споживчого кредиту, за ануїтетною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здiйснюються через рiвнi проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені Графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на Рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у Заяві-Договорі (а.с.4-14).

Додатком № 1, який є невід`ємною частиною заяви-договору № 0035070 вiд 05.07.2019 визначаються такі деталі: складовi загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та iншi платежі за договором (а.с.16).

Наявність підпису відповідачки у Заяві-Договорі №0035070 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір) та додатку № 1 до Заяви-договору свідчить про її обізнаність з усіма умовами кредитування.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 0035070 вiд 05.07.2019 року підтверджується меморіальними ордерами № 3004 та № 3005 від 05.07.2019 року (а.с.26), та відповідачем не спростований.

28.10.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» укладено Договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 (а.с.18-20).

Відповідно до п.1.1 первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними у Додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та божниками.

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору №28/10/2021-1 про відступлення права вимоги від 28.10.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 58370 гривень 49 копійок (а.с.21-22).

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0035070 від 05.07.2019 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 58370 гривень 49 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 29031,70 грн; заборгованість за процентами - 8415,70 грн; заборгованість за комісією - 20923,09 грн; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) - 0,00 гривень; 570,91 грн за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 року по 23.02.2022 року та 2548,82 коп інфляційних втрат за період з 28.10.2021 року по 23.02.2022 року добуток щомісячних індексів за відповідний період (а.с.36-40).

28.10.2021 року ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулося до відповідача ОСОБА_1 із письмовою вимогою про усунення порушення кредитного зобов`язання, в якому просило погасити наявну заборгованість протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, із зазначенням відповідних банківських реквізитів (а.с.41, 42-44).

Відповідач ОСОБА_1 до банківської установи із заявою про розірвання кредитного договору чи закриття карткового рахунку не зверталася.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із статями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст.1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно із ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається із кредитного договору, між кредитодавцем та позичальником було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо комісійної винагороди.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16, від якої наразі не відступлено, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Строк кредитування за умовами договору 24 місяці, тобто до 05.07.2021 року.

Із розрахунку заборгованості, проценти нараховані до 28.10.2021 року, тобто після закінчення строку кредитування.

Отже, до стягнення підлягають проценти за період з 05.07.2019 року до 05.07.2021 року, які передбачені умовами договору за вирахуванням сум їх погашення відповідачем у вказаний період, у сумі 6706 гривень 86 копійок.

Беручи до уваги те, що доказів сплати заборгованості за тілом кредиту та процентів відповідачем не надано, розрахунок позивача не спростовано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 29031 гривню 70 копійок та нарахованими відсотками у сумі 6706 гривень 86 копійок, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 20923 грн 09 коп, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, в пункті 4 умов заяви про надання споживчого кредиту, підписаної відповідачем, встановлено щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 3 % від суми наданого кредиту, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 4 кредитного договору, укладеного 05.07.2019 року між відповідачем та банківською установою щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування кредит щомісячно у розмірі 1230 грн 77 коп є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 20923 грн 09 коп, задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних та інфляційних збитків суд дійшов такого висновку.

Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, заявляючи зазначену вимогу, позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25.03.2020 № 338, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928).

Отже наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно з 12.03.2020 і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 є необґрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0035070 від 05.07.2019 року у сумі 37447 гривень 40 копійок.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, судовий збір, які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 1634 грн 55 коп (2684,00 х37447, 40 /61490,22).

Щодо вимоги представника відповідача, Кравченка В.В. про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 4800 гривень, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи, правнича допомога відповідачу надавалась адвокатом Кравченко Володимиром Володимировичем на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2024 року та ордеру (а.с.98-100).

Відповідно до акту-розрахунку судових витрат від 21.03.2024 року, загальна вартість правової допомоги за виконану роботу складає 4800 гривень (а.с.107-108).

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера від 21.03.2024 року, відповідач ОСОБА_1 сплатила адвокату Кравченку В.В. 4800 гривень за надання правової допомоги на підставі договору від 21.03.2024 року.

Представник відповідача - адвокат Кравченко В.В. у відзиві на позов зазначав, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу адвоката становить 4800 гривень.

Враховуючи викладене вище, часткове задоволення позову у сумі 37447 гривень 40 копійок, суд керуючись ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку про задоволення заяви представника відповідача частково, з ТОВ «ФК «ПАРІС» на корить відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1876 гривні 81 копійок, пропорційно до відмовлених позовних вимог (61490,22-37447,40= 24042,82*4800/61490,22=1876, 81).

Керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором № 0035070 від 05.07.2019 року у розмірі 37447 гривень 40 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 29031 гривня 70 копійок заборгованості за процентами - 8415 грн 70 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» судовий збір у розмірі 1634 гривень 55 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, надані адвокатом Кравченко Володимиром Володимировичем на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2024 року у сумі 1876 гривень 81 копійки.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77А, )

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя С. М. Ченцова