УХВАЛА

про залишення заяви без руху

16 грудня 2024 року м. Мукачево Справа №303/9864/24

2/303/2114/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом: (1) ОСОБА_1 ;

(2) ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3

треті особи: (1) приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш Вікторія Ласлівна;

(2) Перша мукачівська державна нотаріальна контора

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частини будинку та 1/6 частини земельної ділянки за кожним позивачем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені яких діє ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 177 Цивільного процесуального кодексу України (частина четверта) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

По відношенню до цього слід зазначити, що згідно з частиною третьою ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з абзацом другим частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловленими у постанові від 18 вересня 2023 року по справі №758/5118/21, в якій суд касаційної інстанції зазначив: «…Третій аргумент на користь позиції щодо необхідності врахування суб`єктного складу правовідносин при визначенні кількості вимог стосується ситуації, коли декілька позивачів пред`являють позов до одного відповідача. У такому випадку кожен із позивачів має сплатити судовий збір у розмірі, встановленому для немайнових вимог, адже відповідно до абзацу 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Отже, ситуація, за якої у випадку процесуальної співучасті залежно від наявності співпозивачів або співвідповідачів у справі застосовуються різні підходи у питаннях сплати судового збору, суперечить принципу рівності, який є одним з основних засад цивільного судочинства (пункт 2 частини третьої статті 2 ЦПК України)».

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому двома позивачами позові міститься одна вимога немайнового характеру визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та чотири вимоги майнового характеру: 1) визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинку; 2) визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинку; 3) визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину земельної ділянки; 4) визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину земельної ділянки.

Незважаючи на вищевказане, позовні матеріали не містять доказу сплати судового збору кожним позивачем за вимогу немайнового характеру, у розмірі визначеному п. 1.2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 гривень.

До позову долучено дві квитанції щодо сплати судового збору кожним позивачем за одну вимогу майнового характеру, виходячи з вартості 1/6 частки будинку (1376300,00 грн : 1/6 = 229383,33).

Як вбачається з фактичного аналізу позовних матеріалів кожним із позивачів окремо сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинку в сумі по 2293,84 грн.

Натомість позивачами не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру про визнання за кожним з них права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки.

Крім того, позовні матеріали не містять висновку про вартість такого нерухомого майна, а тому суд позбавлений можливості визначити суму судового збору, яку належить сплатити позивачам за дану вимогу майнового характеру.

Таким чином, кожному з позивачів слід сплати судовий збір за вимогу немайнового характеру про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в сумі 1211,20 грн., а також вимогу майнового характеру про визнання за кожним з них права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки, виходячи з дійсної вартості такого нерухомого майна та надати відповідні докази сплати судового збору до суду.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость