ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу (суддя першої інстанції Слюсар Л.П.),

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу про стягнення боргу, в якому просив стягнути з відповідача на свою корить заборгованість за договором позики, а саме 3% річних від простроченої суми у розмірі 6 781,53 грн. та інфляційні витрати у розмірі 48 572,30 грн., а всього 55 353,83 грн. та судові витрати по справі у розмірі 992,40 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 55 353 грн. яка складається з наступного: 6 781,53 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 48 572,30 грн. інфляційні втрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

У серпні 2024 року представник ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2022 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18вересня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження обставин справи.

Скарга мотивована тим, що позивач обчислював 3% річних та інфляційні витрати за різні періоди виходячи з різних сум боргу, а саме: 213523,82 грн. та 235193,98 грн. відповідно.

Відповідач отримав від позивача у позику грошову суму у розмірі 193 733 грн., що є еквівалентом 38 363 доларів США і зобов`язався повернути всю суму до 15.01.2007 р.

Питання нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних вже були предметом розгляду Дніпровським апеляційним судом справи між цими самими сторонами № 202/14030/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 01.07.2022 р. по 01.07.2023 р.

Позивач неправомірно нарахував, а місцевий суд стягнув 3% річних та інфляційні витрати на суму боргу в гривні та на 3% річних з інфляційними витратами, нарахованими раніше.

Наголошує на тому, що нарахування передбачених ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат у період з 24.02.2022 р. по 01.07.2022 р. також є незаконним і суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

ОСОБА_2 просив заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити та стягнути судові витрати.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказав на те, що 29 січня 2024 року ОСОБА_6 сплатив борг у сумі 165629,76 грн., у повному обсязі за судовими рішеннями, які набрали законної сили, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Факт повного розрахунку боржника за всіма рішеннями, у тому числі і по оскаржувану, свідчить про повну його згоду з ними та дотримання вимог чинного законодавства. Позивач вказує, що станом на сьогодні предмет спору відсутній.

ОСОБА_3 просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили відмовити у їх задоволенні.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що25 липня 2006 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти в розмірі 193733 грн., що еквівалентно 38363 доларів США, про що склав розписку.

Відповідно до розписки позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві всю суму в термін до 15 січня 2007 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 165 265 грн. та 3 % річних з основного боргу у розмірі 411, 10 грн., а всього 165 265, 10 грн.

Індустріальним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області 24.10.2019 року при виконанні рішення суду на рахунок позивача з ОСОБА_1 було перераховано 2 607, 58 грн., у зв`язку із чим станом на сума боргу склала 163 068, 52 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) заборгованість за грошовим зобов`язанням у сумі 51 760 (п`ятдесят однієї тисячі сімсот шістдесяти) грн. 23 коп., яка складається з наступного: 14 864, 01 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 36 896, 22 грн. інфляційні втрати. Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) заборгованість за грошовим зобов`язанням у сумі 20 762 (двадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 16 коп., яка складається з наступного: 5 093, 15 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 15 669, 01 грн. інфляційні втрати. Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок позивача суд визнав арифметично вірним.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата боржником неустойки.

Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частиною першою статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (лист «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

З наведених у позові розрахунків вбачається, що позивачем взято для визначення заборгованості за штрафними санкціями суми за період 01.07.2021 року по 02.12.2021 року -213523,82 грн. та за період 02.12.2020 року по 01.07.2022 року 235193,98 грн., однак колегія суддів вважає, що у даному випадку ОСОБА_3 вказані суми були взяті помилково, оскільки як вбачається з матеріалів справи та визнано самим позивачем, що сума основного боргу з 04.12.2020 року по 06.05.2021 року становила, 160922,79 грн., проте наявний у позові розрахунок був здійснений із урахуванням сум 3% річних та інфляційних втрат, які були стягнуті з відповідача на користь позивача рішеннями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2021 року та від 01.11.2021 року, тобто позивачем безпідставно штучно збільшена сума основного боргу за рахунок стягнутих штрафних санкцій, а тому колегія суддів дійшла висновку, що сума з якої необхідно здійснювати розрахунок є саме 160922,79 грн. за період з 02.12.2020 року по 24.02.2022 року, оскільки відповідно до пункту 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З наведеного вбачається, що для розрахунку заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних слід брати наступний період та суми: період з 02.12.2020 року по 24.02.2022 року у розмірі 160922,79 грн.

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.14247719

Інфляційне збільшення:

160 922,79 x 1.14247719 - 160 922,79 = 22 927,83 грн.

Розрахунок 3 % річних наступний:

з 02/12/2020 до 31/12/2020

160 922,79 x 3 % x 30 : 366 : 100

з 01/01/2021 до 24/02/2022

160 922,79 x 3 % x 420 : 365 : 100

Загальна кількість прострочених днів становить 450 днів.

Загальна сума 3% річних становить 5950,85 грн.

Всього сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 28 878,66 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сума заборгованості яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає зменшенню, а саме: заборгованість за сумою пені за період з 02.12.2020 року по 24.02.2022 року підлягає зменшенню до 28878,66 грн., з яких сума 3:% річних - 5950,85 грн. сума інфляційних втрат 22927,83 грн. оскільки встановлено, що розрахунок заборгованості позивача, який було належним чином визнано місцевим судом зроблено з безпідставним збільшенням суми осиного боргу та без врахування змін до законодавства, щодо стягнення штрафних санкцій на період воєнного стану, а тому рішення підлягає зміні.

Доводи скарги, що питання нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних вже були предметом розгляду Дніпровським апеляційним судом справи між цими самими сторонами № 202/14030/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 01.07.2022 р. по 01.07.2023 р, колегія суддів не приймає, оскільки в межах справи яка переглядається апеляційним судом, період заборгованості є іншим з 02.12.2020 року по 24.02.2022 року.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки рішення суду змінено шляхом зменшення сум які підлягають стягненню з відповідача, апеляційний суд вважає. що підлягає перерозподілу судовий збір.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні і судове рішення в частині розміру стягнутого судового збору.

З урахуванням зменшенням сум, підлягає перерозподілу судовий збір,пропорційно до задоволеної суми,а саме, 517,73 грн. з відповідача на користь позивача.

З позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно її задоволенню, у розмірі 569,47 грн.

Керуючись статтями 141,374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Домашенка Дениса Миколайовича задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 28878 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 66 копійок: яка складається з наступного: 5950,83 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 22927,83 грн. інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 517,73 грн.

Стягнути ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 569,47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Халаджи