Справа № 130/754/24
Провадження №22-ц/801/2606/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (суддя-доповідач),

суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року у справі №130/754/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Енера Вінниця» в особі Козак Надії Михайлівни - головного адміністратора про невиконання відповідачем акта НКРЕПК від 23.03.2018, роз`яснень товариства «Енера Вінниця» щодо правил надання договору та розділу 2 договору, -

встановив:

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Енера Вінниця» в особі Козак Надії Михайлівни - головного адміністратора про невиконання відповідачем акта НКРЕПК від 23.03.2018, роз`яснень товариства «Енера Вінниця» щодо правил надання договору та розділу 2 договору, - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду від 27 листопада 2024 року залишена без руху.

Як зазначено у хвалі апеляційна скарга не відповідає вимогам пунктів 5, 6 частини другої статті 356 ЦПК України, оскільки апелянтом не зазначено у чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення та не зазначено про нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції. Так, в частині обґрунтувань вимог до суду апеляційної інстанції апеляційна скарга містить лише посилання на неправомірні, на думку скаржника, дії судді щодо вирішення спору та питання про судовий збір.

Крім того, до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У зв`язку з цим, зазначеною ухвалою апелянту запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги та надано строк на виконання її вимог.

11 грудня 2024 року на виконання вимог цієї ухвали ОСОБА_1 подано лист, за змістом якого останній вказує, що незаконність і необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення полягає в ухваленні його (дослівно) «по іншому договорі , розміщеному на ВЕБ-сайті відповідача, а той позов по укладеному договору від 2.01.19 року! Відповідач не виконує його умови!».

Щодо нових обставини що підлягають встановленню, та доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, апелянт вказав (дослівно) «дослідите те, що зробив місцевий суд -оригінал (подлинник) договору від 2.01.19 р. - це перший екземпляр, обладающий юридичной силой!!». Причини неподання цього догоовру від 2.01.19 р. в місцевий суд- відповідач навмисне мені його не додавав - докази в справі!»

Підстави звільнення від сплати судового збору, які на думку ОСОБА_1 , має врахувати апеляційний суд, вважає порушення його прав, зазначених у договорі від 2.01.2019 р., ухвали Вінницького апеляційного суду, постановленими іншими суддями, а також висновок розміщений на ВЕБ-сайті президента України в листопаді 2024 року.

Вививши зміст апеляційної скарги та додані до неї матеріали, оглянувши цивільну справу, що надійшла від Жмеринського міськрайонного суду разом із скаргою, колегія суддів приходить до висновку про повернення ОСОБА_1 апеляційної скарги у зв`язку з неусуненням недоліків, оскільки лист від 11.12.2024 року на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги не свідчить про протилежне.

Крім того, ОСОБА_1 не сплачено судовий збір і не подано клопотання про звільнення від його сплати із відповідними доказами.

Колегія суддів роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 22 статті 1 Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що Закон України «Про захист прав споживачів», на який він посилається як на підставу звільнення від сплати судового збору, не регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, оскільки позовні вимоги мають загальний характер, стосуються виключно договірних правовідносин між сторонами.

Наведення апелянтом, як приклади, ухвали апеляційного суду постановлені у інших справах, за інших обставин та доказів, якими його ніби-то звільнено від сплати судового збору, а тому колегія суддів не вважає за потрібне брати їх до уваги.

Таким чином, протягом всього перебування матеріалів апеляційної скарги в апеляційному суді недоліки апеляційної скарги в частині подання належно оформленої апеляційної скарги та сплати судового збору не усунуто, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт до апеляційного суду не звертався.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач (у даному випадку апелянт), як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, Суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року - вважати неподаною та повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І. М. Стадник

Судді В.В.Сопрун

І.В.Міхасішин