Справа № 645/6086/24
Провадження № 2/645/2586/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Пастушенко К.Р.,

позивача ОСОБА_1 (дистанційно, в режимі відеоконференції)

представника позивача Огієнка Б.С. (дистанційно, в режимі відеоконференції),

третьої особи ОСОБА_2 (дистанційно, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Огієнка Б.С. звернулась до суду із позовом, в якому просить суд: визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у 2 (два) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Свої позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 29 липня 1986 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.12.1987 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_6 . 04 липня 2000 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 01.04.2014 року), проте ОСОБА_4 та ОСОБА_1 продовжували підтримувати сімейні стосунки. 27.09.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знову уклали шлюб, підтримували стосунки, відвідували один одного за постійними місцями проживання. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 планували спільне святкування Нового року в 2022 році за місцем проживання ОСОБА_4 в РФ. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 . Внаслідок отриманої 20.12.2021 року позивачем травми та подальшого лікування, позивач не змогла поїхати на поховання свого чоловіка. Після повного одужання ОСОБА_1 планувала поїхати на кладовище до могили ОСОБА_4 у РФ та отримати свідоцтво про смерть останнього. 24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 введений воєнний стан. Рятуючи своє життя та своїх близьких, ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_2 була вимушена покинути місце свого проживання. Періодом, в який позивач повинна була подати заяву про прийняття спадщини є 26.01.2022-26.07.2022 р.р. Перебуваючи як ВПО в с-щі Черемушне Харківської області, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса в м.Зміїв, яка їй повідомила, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється, а також те, що для заведення спадкової справи разом з заявою необхідно подати свідоцтво про смерть. Далі, позивач займалась питанням для отримання оригіналу свідоцтва про смерть. Не маючи достатньої юридичної обізнаності, ОСОБА_1 не слідкувала за змінами законодавства у сфері нотаріальної діяльності та маючи впевненість про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, вважала, що пропущення встановленого строку для прийняття спадщини під час тривалої військової агресії РФ проти України є неможливим. Лише наприкінці серпня 2024 року ОСОБА_1 вдалося отримати оригінал свідоцтва про смерть свого чоловіка поштовим переказом з Німеччини, після чого вона одразу звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, ОСОБА_1 , перебуваючи в с-щі Черемушне Харківської області, не мала достатнього часу та фізичної можливості займатись власними питаннями, оскільки здійснювала постійний догляд за матір`ю ОСОБА_7 , яка постійно потребувала стороннього догляду у зв`язку з невиліковною хворобою. Таким чином, ОСОБА_1 була позбавлена можливості у період з 26.01.2022 по 26.07.2022 року займатись оформленням спадщини за померлим чоловіком, не маючи змоги отримати оригінал свідоцтва про смерть чоловіка та здійснюючи тривалий постійний догляд за хворою матір`ю. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить померлому ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності із позивачем, їхніми дітьми та матір`ю позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1999 року, реєстраційний №8-99-165784, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР. За життя ОСОБА_8 заповіт не складав. Батьки ОСОБА_8 померли. Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем всього майна за померлим чоловіком ОСОБА_4 . Постановою приватного нотаріуса ХМНО Ганшиної О.Ю. від 23.09.2024 за №221/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що вона зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала та не була зареєстрована і не подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка до нотаріальної контори протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Введення на території держави воєнного стану у зв`язку з військовою агресією РФ проти України об`єктивно вплинуло на можливість позивача звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Наявність зазначених обставин свідчить про те, що у позивача були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій, щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

25.11.2024 року до суду надійшли письмові пояснення від представника Харківської міської ради, в яких представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Так, представник посилався на те, що позивач стверджує що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Москва Російської Федерації та на підтвердження цього надає копію свідоцтва про смерть від 26.01.2022, серія НОМЕР_3 видане (мовою копії) «Многофункциональним центром предоставления государственных услуг района Кузьминки 97750039 Орган ЗАГС Москвы № 39», отже позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 26 липня 2022 року, проте звернувся лише 23 вересня 2024 року (постанова приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ганшиної Олени Юріївни від 23.09.2024 № 221/02- 31). Отже, ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину. Харківська міська рада, у випадку не прийняття особою спадщини, на виконання вимог статті 1277 ЦК України, повинна виконати законний обов`язок щодо подання до суду заяви про визнання майна, що належало на праві приватної власності ОСОБА_4 , відумерлою спадщиною та її передачу в комунальну власність Харківської міської територіальної громади. Таким чином, рішення суду по даній справі суттєво впливає і на майнові права Харківської міської територіальної громади. У зв`язку із збройною агресією з боку Російської Федерації неможливо довіряти державним органам агресора та встановити справжність наданого, як доказ свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 26.01.2022, серія НОМЕР_3 видане (мовою копії) «Многофункциональним центром предоставления государственных услуг района Кузьминки 97750039 Орган ЗАГС Москвы № 39», який згідно позовної заяви та цього свідоцтва, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Москва Російської Федерації. Також з початком повномасштабного вторгнення неможливо перевірити інформацію щодо смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в місті Москва Російської Федерації. Вважають, що факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має бути встановлений судом відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України за відповідною заявою позивача або інших заінтересованих осіб. Щодо технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 . Позивачем разом з позовною заявою подано копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 виготовлений в 1993 році. Позивачем не надано виготовленого виконавцем робіт з технічної інвентаризації за допомогою Реєстру будівельної діяльності технічного паспорта на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог Порядку та статті 393 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Щодо встановлення кола спадкоємців, то разом із позовною заявою надано до суду копії свідоцтв про народження дітей спадкодавця, які залучені до розгляду цієї справи третіми особами. Стосовно тверджень, щодо неможливості для позивача подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки, вказали наступне. Неможливість звернутися до нотаріальної контори в неприйомний день спростовується тим, що пунктом 3.5. глави 10 частини ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) передбачено можливість спадкоємцем подання до нотаріальної контори письмової заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку. В наданих до позовної заяви документах відсутні відомості, що позивач скористався правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Не надано усіх доказів на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця. Неможливо визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини на майно за позивачем через те, що не було підтверджено, що будь-яке майно належало ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві приватної власності. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у останнього права власності на будь-яке майно на момент звернення до суду із позовною заявою у справі №645/6086/24, зокрема, не надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час. Так як у позивача відсутні усі докази на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця, то зазначена обставина не дає можливості стверджувати, що на теперішній час існує в наявності об`єкт спадкування, що має увійти до спадкової маси.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Огієнко Б.С. в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце слухання справи належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 29 липня 1986 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.12.1987 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_6 .

04 липня 2000 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 01.04.2014 року).

27.09.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб вдруге, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 27.09.2014 року, виданим Рязанським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у м. Москва, РФ, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 видане (мовою копії) «Многофункциональним центром предоставления государственных услуг района Кузьминки 97750039 Орган ЗАГС Москвы № 39».

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1999 року, реєстраційний № НОМЕР_5 , виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР.

16.09.2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Ганшиної О.Ю. з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

23.09.2024 року приватним нотаріусом ХМНО Ганшиною О.Ю. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником порушено строк прийняття спадщини.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.10.2024 р. приватним нотаріусом ХМНО Ганшиною О.Ю. була надана копія спадкової справи №53/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Так, в матеріалах вказаної спадкової справи містяться зокрема: заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 16.09.2024, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 26.01.2022 року, копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 27.09.2014, копія свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний №8-99-165784 від 30.03.1999 р., інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копія інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 23.09.2024, заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 23.09.2024, постанова приватного нотаріуса ХМНО Ганшиної О.Ю. від 23.09.2024 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

У абз. 6 п. 24 вказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Про таке зазначено й у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Аналіз наявної судової практики з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Окрім того, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Аналіз вказаних норм свідчить, що чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги волевиявлення спадкодавця (складення ним заповіту), а спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, визначеними у заповіті.

Нормами ч. 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. ст.12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. ст. 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану.

Відповідно до змін, внесених 28.04.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану.

29.06.2022 року внесено нові зміни постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану.

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.

Пункт 3 вказаної постанови було виключено на підставі Постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постановах від 11.07.2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини.

В постанові Верховного суду від 09.02.2022 року у справі № 709/769/19 вказано, що чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. В цьому контексті важливий саме зміст заяви про прийняття спадщини, а не спосіб її подання.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

Наразі, незмінною позицією є те, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини мають бути саме об`єктивні та непереборні обставини. Тому кожну з обставин, яку позивач наводить як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, потрібно перевіряти крізь призму об`єктивності та непереборності цієї обставини в конкретній ситуації.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що причиною поважності пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, було відсутність достатньої юридичної обізнаності щодо строку для подачі вказаної заяви, неможливість отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_4 до серпня 2024 року, оскільки останній помер в РФ, та тривалий постійний догляд за хворою матір`ю.

Суд критично відноситься до позиції позивача щодо поважності причини пропуску встановлено строку для прийняття спадщини, оскільки доводи позивача не обґрунтовуються будь-якими об`єктивними фактичними обставинами та відповідними доказами, які б достатньою мірою переконливості підтверджували причини поважності пропуску строку. Доказів того, що позивач раніше зверталась до нотаріуса і їй було надано відповідь про те, що реєстри не працюють, а строк для прийняття спадщини зупинено, матеріали справи не містять.

Також, суд вважає, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини, адже заява могла бути подана шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори.

Посилання ОСОБА_1 на те, що лише наприкінці серпня 2024 року їй вдалося отримати оригінал свідоцтва про смерть свого чоловіка поштовим переказом з Німеччини не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки з копії конверту та трекінгу відправлення, наданих представником позивача, не можливо встановити зміст конверту.

Юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим у даному випадку відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З урахуванням вищевикладеного, суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та надання ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 81, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7,

треті особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 18.12.2024 р.

Суддя Г. С. Шевченко