КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/23104/24

13 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шугаєва Гліба Володимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Романишеної І.П., у цивільній справіза позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є карта Monobank. Особливістю проекта є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленим на платіжній картці кредитним лімітом надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із Анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку.

Зазначає, що своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що Анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок№ НОМЕР_1 , що зазначено у розділі 1 Умов та правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 25 000 грн., що зазначено у довідці про розмір встановленого кредитного ліміту.

Зазначає, що після підписання заяви відповідач взяв на себе зобов'язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов'язання, відповідач не дотримується даних умов, а саме: не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених умовами та правилами, а також тарифами.

У зв'язку із порушеннями умов договору про надання банківських послуг від 25.10.2021 року зі сторони ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 26 282, 33 грн.

З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 26 282, 33 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.10.2021 року в розмірі 26282,33 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2024 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користуванням кредитом, 09 жовтня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шугаєв Гліб Володимирович через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції недостатньо дослідив надані позивачем докази.

Зазначає, що суд першої інстанції, досліджуючи докази надані позивачем, мав процесуальний та професійний обов`язок дослідити більш детально Умови та правила, які передбачають наявність на них підпису як клієнта, так і представника банку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Вважає, що посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг слід відхилити, оскільки вони не підписані боржником. Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У частині першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Вважає, що позивачем незаконно було нараховано та стягнуто з відповідача 17 811.02 грн. відсотків за користування кредитом. Таким чином, нарахування відсотків на заборгованість є незаконною, а вимога їх стягнення з відповідача не підлягає задоволенню судом.

Відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, за час користування карткою відповідач вже сплатив незаконно нараховані 17 811 (сімнадцять тисяч вісімсот одинадцять) грн. 02 копійки. Також позивач врахував у суму позовних вимог 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 копійок та просить суд їх додатково стягнути з відповідача.

Таким чином сума вимог позивача має складати 24 100 (двадцять чотири тисячі сто) грн.00 - 17 811 (сімнадцять тисяч вісімсот одинадцять) грн. 02 копійки. = 6 288 (шість тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 98 копійок

З огляду на викладене, просить суд скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні відсотків за користування кредитом.

Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 25 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), Проставлянням свого підпису під цією анкетою-заявою ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок а АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім'я №НОМЕР_2 ; встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у додатку. У разі виходу із пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3, 1% на місяць з першого дня користування кредитом; підтвердив, що надані ним документи є чинними та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та надана ним інформація є правдивою; засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Він визнає що УЕП є аналогом власноручного підпису. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП покладається на клієнта; погодився із тим, що невід'ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності.( а.с. 16).

До анкети-заяви представник банку долучив витяг з Умов і правила обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк», протокол № 40 від 13 жовтня 2021 року, а також додатки із визначенням тарифів та основних умов кредитування. ( а.с.22-48).

Із довідки про розмір встановленого кредитного ліміту вбачається, що відповідачу- ОСОБА_2 25 жовтня 2021 року було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку № НОМЕР_1 становить 25 000 грн. ( а.с. 15).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2021 року вбачається, що відповідач станом на 06 травня 2024 року має заборгованість у розмірі 26 282, 33 грн.- заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).( а.с. 12-14).

Із руху коштів по картці вбачається, що ОСОБА_2 за період з 25 жовтня 2021 року по 28 червня 2024 року користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.( а.с. 72-84).

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, умови якого позивачем були виконані шляхом надання відповідачу кредитних коштів, відповідач взяті на себе за договором зобов`язання в повій мір не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість, нараховану станом на 06.05.2024 року, в сумі 26 282,33 грн, з яких: 26 282,33 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Колегія суддів погоджується з таким висновкам суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Згідно з частиною 13 статті 11 Закону № 675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 25 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), Проставлянням свого підпису під цією анкетою-заявою ОСОБА_1 просив: відкрити поточний рахунок а АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім'я № НОМЕР_2 ; встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у додатку. У разі виходу із пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3, 1% на місяць з першого дня користування кредитом; підтвердив, що надані ним документи є чинними та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та надана ним інформація є правдивою; засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Він визнає що УЕП є аналогом власноручного підпис. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП покладається на клієнта; погодився із тим, що невід'ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинності.( а.с. 16).

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг.

До анкети-заяви представник банку долучив витяг з Умов і правила обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк», протокол № 40 від 13 жовтня 2021 року, а також додатки із визначенням тарифів та основних умов кредитування. ( а.с.22-48).

На підтвердження надання кредитного ліміту відповідачу ОСОБА_1 представником позивача було надано довідку про розмір встановленого кредитного ліміту з якої вбачається, що відповідачу- ОСОБА_2 25 жовтня 2021 року було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку № НОМЕР_1 становить 25 000 грн. ( а.с. 15).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Представник позивача на підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2021 року з якого вбачається, що відповідач станом на 06 травня 2024 року має заборгованість у розмірі 26 282, 33 грн.- заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).( а.с. 12-14).

Окрім того, представником позивача було надано виписку про рух коштів по картці від 28 червня 2024 року, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операцій по картці за період із 25 жовтня 2021 року по 28 червня 2024 року ( а.с. 72-84).

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці від 28 червня 2024 року підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розміру заборгованості за кредитом.

Як вбачається з наданої позивачем виписки про рух коштів по картці відповідач активно користувався рахунком, здійснював з нього платежі, отримував різноманітні послуги, здійснював платежі у закладах торгівлі та харчування, переказував грошові кошти іншим особам, знімав готівку. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаним про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у його вільному електронному доступі. Таке активне користування кредитною карткою з доступом до мобільного додатку свідчить про обізнаність відповідача щодо умов кредитування та правил користування послугою електронного банку.

Наданий банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом, як і не навів заперечень щодо неотримання та невикористання грошових коштів позивача.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що відповідач не підписував Умови та Правила надання банківських послуг в АТ « Універсал Банк», а тому їх неможливо вважати складовою кредитного договору, а нарахування банком відповідачу та списання коштів на погашення відсотків за користування кредитом, які передбачені вказаними Умовами неправомірним, а тому їх слід зарахувати на погашення тіла кредиту, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору встановлено, що без ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифами за карткою Monobank подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням Анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 12 червня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

З огляду на зазначене доводи апелянта не грунтуються на вимогах Закону України «Про електронну комерцію».

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем незаконно нараховано та списано з картки відповідача відсотки за користування кредитом на суму 17811,02 грн. відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на таке.

Як було встановлено судом, 25 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), Проставлянням свого підпису під цією анкетою-заявою ОСОБА_1 просив встановити кредитний ліміт на суму зазначену у додатку. У разі виходу із пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3, 1% на місяць з першого дня користування кредитом.

Тобто, між позивачем та відповідачем було узгоджено розмір відсотків, які підлягають сплаті відповідачем за користування кредитними коштами.

Будь-яких заперечень щодо підписання вказаної анкети-заяви саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Щодо нарахування судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2021 року відповідач станом на 06 травня 2024 року має заборгованість у розмірі 26 282, 33 грн.- заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту)-( а.с. 12-14).

Звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 , АТ «Універсал банк» просило суд стягнути на його користь 26 282, 33 грн. заборгованості за наданим кредитом.

Як вбачається із виписки про рух коштів по картці від 28 червня 2024 року, нарахування судових витрат у розмірі 3028 грн, на які посилається апелянт, відбулося 11 червня 2024 року, тобто, сума заборгованості яку просить стягнути АТ «Універсал банк» у розмірі 26 282, 33 грн. не включала судові витрати у розмірі 3028 грн.

Ураховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції про наявність обгрунтованих підстав для стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» кредитної заборгованості, не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шугаєва Гліба Володимировича підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року залишенню без змін.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шугаєва Гліба Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: