КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/743/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2024 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Каленіченка Сергія Миколайовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Каленіченко С.М., звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 05.11.2009 року, 12.11.2010 року та 01.03.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладені договори банківського вкладу №SAMDN4724, № SAMDN8603, № SAMDN5013.

За умовами договорів № SAMDN4724, № SAMDN8603 строк вкладу склав 3 місяці з процентною ставкою 7,75 % річних, суми вкладів 85 000,00 та 93 000,00 доларів США.

За умовами договору № SAMDN5013 строк вкладу становив 6 місяців з процентною ставкою 8 % річних, сума вкладу 102 000,00 доларів США.

Представник позивача також зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року у справі №757/667/20-ц позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано вказані вище депозитні договори, а також стягнуто з Банку на користь позивача суму вкладу по договору № SAMDN4724 від 05.11.2009 р. в розмірі 85 000,00 доларів США та 111 589,86 доларів США процентів за вкладом, суму вкладу по договору № SAMDN8603 від 12.11.2010 в розмірі 93 000,00 доларів США та 65 440,15 доларів США процентів за вкладом, та суму вкладу по договору № SAMDN5013 від 01.03.2012 в розмірі 102 000,00 доларів США та 63 469,15 доларів США процентів за вкладом.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року вказане рішення суду в частині розрахунку відсотків змінено та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача відсотки за депозитним договором №SAMDN4724 від 05 листопада 2009 року в розмірі 6 542,12 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN8603 від 12 листопада 2010 року в розмірі 9 404,23 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN5013 від 01 березня 2012 року в розмірі 18 493,17 доларів США.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

При цьому вказував, що вказаними судовими рішеннями було встановлено укладення між сторонами вищезазначених договорів банківського вкладу, внесення позивачем за цими договорами грошових коштів у заявлених розмірах на депозитні рахунки, відкриті у відповідача, невиконання відповідачем на вимогу позивача зобов`язань про повернення вкладів та нарахованих процентів по них за певний період, а тому вказані обставини, у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України, не доводяться при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач є вкладником за договорами депозиту, тобто є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачвважає, що Банк за прострочення виконання своїх грошових зобов`язань за вказаними договорами та у відповідності ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 3% від розміру процентів на суми вкладів за період з 27.09.2021 року по 14.09.2022 року за договорами банківського владу №SAMDN4724, № SAMDN8603, №SAMDN5013, а також 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України за період з 14 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року, виходячи з того, що постанова Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року Банком виконана не була.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив, з урахуванням поданої 03 листопада 2022 року заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача:

- за договором банківського владу №SAMDN4724 25 988 591 грн 66 коп. пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року та 62 долари США 88 центів - 3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року;

- за договором банківського вкладу № SAMDN8603 3 672 847 грн 06 коп. пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року та 68 доларів США 79 центів -3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року;

- за договором банківського вкладу №SAMDN5013 7 404 748 грн 75 коп. та 75 доларів США 45 центів - 3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року.

Ухвалою судді від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Войнаровський О.В., про заміну позивача правонаступником. Замінено позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Каленіченко Сергій Миколайович, до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів з ОСОБА_2 на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року узадоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся його представник - адвокат Каленіченко С.М., який, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що невиконання або неналежне виконання зобов`язань банком за договором банківського вкладу, зокрема невиконання розпорядження вкладника щодо повернення йому грошових коштів та нарахованих процентів, розміщених на банківському депозиті, має наслідком настання відповідальності банка, встановленої договором або законом.

Разом із тим, відповідач за невиконання (прострочення виконання) своїх грошових зобов`язань за згаданими договорами банківського вкладу (депозиту) має нести відповідальність перед ОСОБА_2 як споживачем фінансових послуг відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі №761/16124/15-ц (провадження № 14- 184 цс 20), зазначено, що базою нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1058, 1061 ЦК України). Сама сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (пункт 68).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 (провадження №14-133цс20) зазначено, що відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Після розірвання договору банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, яке підтверджено судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Тобто з моменту розірвання договору банківського вкладу пеня відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не нараховується.

Зважаючи на наведене, за прострочення виконання грошового зобов`язання Відповідач має сплатити позивачу пеню у розмірі 3 % від розміру процентів на суми вкладів за період з 24.09.2021 (дата, що на один рік передує даті звернення з позовом у даній справі) по дату розірвання договорів банківських вкладів 14.09.2022(дата набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2021 у справі №757/667/20-ц).

Крім того, враховуючи, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2022 у справі №757/667/20-ц, змінене в частині процентів постановою Київського апеляційного суду від 14.09.2022, на даний час не виконано, позивач із посиланням на положення статті 625 ЦК України розрахував суму трьох процентів річних від прострочених Відповідачем сум за період з дати розірвання депозитних договорів за рішенням суду - 14.09.2022 р. (дата набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2022 у справі №757/667/20-ц) по 23.09.2022 р. (дата звернення до суду з даним позовом)

Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції, який при ухваленні свого рішення виходив з того, що з постанови Київського апеляційного суду від 14.09.2022 у справі №757/667/20-ц слідує, що ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявою про розірвання: договору №SAMDN8603 - 23 травня 2011 року; договору №SAMDN5013 - 02 квітня 2014 року; договору №SAMDN4724 - 09 грудня 2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки договори банківського вкладу є розірваними 23 травня 2011 року, 02 квітня 2014 року та 09 грудня 2019 року відповідно, то відсутні підстави для стягнення пені за договорами вкладів на підставі ч. 5 cm. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Апелянт вважає таку позицію необґрунтованою та звертає увагу апеляційного суду на те, що укладені між позивачем та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») договори банківського вкладу «Депозит VIP» №SAMDN4724 від 05.11.2009 року; №SAMDN8603 від 12.11.2010 року; №SAMDN5013 від 01.03.2012 року, розірвані саме рішеннямПечерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року, яке носить преюдиційний характер.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Тузова В.О. заперечує щодо наведених доводів, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Каленіченко С.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Штронда А.М. у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2009 року, 12.11.2010 року та 01.03.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладені договори банківського вкладу №SAMDN4724, № SAMDN8603 та № SAMDN5013.

За умовами договорів № SAMDN4724, № SAMDN8603 строк вкладу склав 3 місяці з процентною ставкою 7,75 % річних, суми вкладів становили 85 000,00 доларів США та 93 000,00 доларів США відповідно.

За умовами договору № SAMDN5013 строк вкладу становив 6 місяців з процентною ставкою 8 % річних, сума вкладу становила 102 000,00 доларів США.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року у справі №757/667/20-ц позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано вказані вище депозитні договори, а також стягнуто з Банку на користь позивача суму вкладу по договору № SAMDN4724 від 05.11.2009 р. в розмірі 85 000,00 доларів США та 111 589,86 доларів США процентів за вкладом, суму вкладу по договору №SAMDN8603 від 12.11.2010 в розмірі 93 000,00 доларів США та 65 440,15 доларів США процентів за вкладом, та суму вкладу по договору №SAMDN5013 від 01.03.2012 в розмірі 102 000,00 доларів США та 63 469,15 доларів США процентів за вкладом.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року рішення суду від 27 вересня 2021 року в частині розрахунку відсотків змінено та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача відсотки за депозитним договором №SAMDN4724 від 05 листопада 2009 року в розмірі 66 543,12 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN8603 від 12 листопада 2010 року в розмірі 9 404,23 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN5013 від 01 березня 2012 року в розмірі 18 493,17 доларів США.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2023 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року в незмінній частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. залишено без змін. Поновлено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за договорами вкладів на підставі ч.5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", суд першої інстанції виходив із того, що депозитні договори є розірваними 23 травня 2011 року, 02 квітня 2014 року та 09 грудня 2019 року відповідно, що встановлено рішеннями судів у справі №757/667/20. Отже, після розірвання договорів банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів після зазначеної дати застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Отже, пеня, передбачена частиною п`ятою статті10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання особою, яка є виконавцем чи надає споживачу послуги.

Частиною першою статті 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).

Після розірвання договору банківського вкладу між сторонами не існує також і споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів після зазначеної дати застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

Тобто з моменту розірвання договору банківського вкладу за заявою клієнта не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак пеня відповідно до частини п`ятої статті 10 цього Закону не нараховується.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20).

Пунктом 7 депозитних договорів №SAMDN8603 та №SAMDN5013 передбачене їх дострокове розірвання, шляхом повідомлення про це другу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору.

Також пунктом 7 депозитного договору№SAMDN4724 сторони погодили, що у разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення терміну вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, цей договір продовжується ще на один термін, зазначений у таб. 1 цього договору.

З постанови Київського апеляційного суду слідує, що 23 травня 2011 року ОСОБА_2 звертався із заявою про розірвання договору №SAMDN8603, 02 квітня 2014 року він звертався із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN5013, та 09 грудня 2019 року звертався із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN4724.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, встановивши, що ОСОБА_2 23 травня 2011 року звертався із заявою про розірвання договору №SAMDN8603, 02 квітня 2014 року він звертався із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN5013, та 09 грудня 2019 року звертався із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN4724, Київський апеляційний суд у постанові від 14.09.2022 року, врахував, що такі договори є розірваними у зв`язку із чим нарахування відсотків за ними повинно здійснюватися за ставкою «На вимогу» у розмірі 0,01%, зокрема за договором №SAMDN603нарахування відсотків «На вимогу» судом здійснено з 25 травня 2011 року, по договору № SAMDN013 з 04.01.2014 року, по договору № SAMDN4724з 10.12.2019 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування пені за частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є обґрунтованими.

Поряд із цим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми вкладу, передбаченою ст. 625 ЦК України за оспорюваними договорами за період з 14 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року, тобто з дня набрання чинності рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року і по день звернення з даним позовом до суду, суд першої інстанції безпідставно виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів прострочення виконання судового рішення, оскільки у жовтні 2022 року ОСОБА_2 через адвоката Тернового Р.Б. подав касаційну скарга на постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, а також не пред`явив до виконання виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду.

Так, постанова Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, якою було змінено в частині стягнутих відсотків рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року, відповідно до положень статті 84 ЦПК України набрала законної сили з дня її прийняття.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, з огляду на невиконання АТ КБ «Приват Банк» судового рішення по день звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом, обґрунтованими є доводи позивача щодо прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, що є підставою для нарахування 3% річних від простроченої суми за договором банківського владу №SAMDN4724 у сумі 62 долари США 88 центів; за договором банківського вкладу № SAMDN8603 - 68 доларів США 79 центів; за договором банківського вкладу №SAMDN5013 -75 доларів США 45 центів, а всього 207 доларів 12 центів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Каленіченка С.М. підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми вкладу з ухваленням нового судового рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Каленіченка Сергія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми вкладу та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року3% річних від простроченої суми за договором банківського владу №SAMDN4724 - 62 долари США 88 центів; за договором банківського вкладу № SAMDN8603 68 доларів США 79 центів; за договором банківського вкладу №SAMDN5013 75 доларів США 45 центів, а всього 207 доларів 12 центів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар