КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024року місто Київ

справа № 756/4162/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 40113,7 грн., нараховані відсотки за 60 календарних днів - 13134 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5587056 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №53-ОД від 05.01.2022 року та розміщених їх на сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Вказував, що згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 11000 грн., строк кредиту 360 днів.

Зазначав, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 11000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на картку відповідача № НОМЕР_1 .

Посилався на те, що 31 травня 2022 року відповідач здійснив частковий платіж оплати процентів на оахунок кредитора в розмірі 4510 грн.

Вказував, що ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року за всіма кредитними договорами. У період з 01 травня 2022 року по 22 листопада 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою.

Зазначав, що 12 липня 2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 11601,04 грн.

Посилався на те, що ТОВ «Авентус Україна» закінчило нарахування, а він почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто, нарахування здійснено іншим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого стронами строку договору.

Вказував, що до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №29-05/2023-Ф від 29 травня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі: заборгованість за кредитним договором - 11000 грн., сума процентів за користування кредитом - 29113,7 грн.

Зазначав, що відповідач свої зобов'язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13057 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач зайшов на веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», де він мав змогу ознайомитися з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом, тощо.

Вказував, що відповідачем не спростовується факт отримання грошових коштів, що підтверджується твердженнями викладенні у відзиві сторони відповідача.

Зазначав, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором №5587056 про надання споживчого кредиту від 23 лютого 2022 року, у зв'язку з чим, вимоги його вимоги, які перейшли до нього за договором факторингу №29-05/2023-Ф від 29 травня 2023 року, є обгрунтованими та підлягають стягненню у сумі 11000 грн.

Посилався на те, що відповідно до картки обліку договору, станом на 20 листопада 2022 року відповідач має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 11000 грн., за процентами - 29113,70 грн., що в загальному розмірі складає 40113,70 грн.

Вказував, що в межах строку дії договору (23 лютого 2022 року - 18 лютого 2023 року) про надання споживчого кредиту №5587056 від 23 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 на 360 днів, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»у період з 23 листопада 2022 року по 21 січня 2023 року включно здійснило нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів у сумі 13134 грн.

Зазначав, що нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Проценти за користування грошовими коштами у загальній сумі 42247,70 грн., яка складається з нарахованих процентів первісним кредитором у сумі 29113,70 грн. та процентів нарахованих ним у сумі 13134 грн. нараховані в межах дії договору відповідно до п 1.4 договору.

Посилався на те, що підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку.

Вказував, що враховуючи безспірність вимог, що підлягають задоволенню, з відповідача на його користь слід стягнути витрати понесенні в суді першої інстанції, пов'язанні з правничою допомогою адвоката, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 10000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Зазначав, що у зв'язку з розглядом справи в Київському апеляційному суді він поніс наступні судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло. У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження. З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ТОВ «ФК «Фінстраст Україна», суд першої інстанції виходив з того, що за зазначеним кредитним договором, строк кредитування закінчився 21 березня 2022 року, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків, які нараховані позивачем за період часу після закінчення строку кредитування є необгрунтованим. Коллегія суддів не погоджуючись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №5587056, відповідно до якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов'язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 11000 грн., строк кредиту - 360 днів.

Відповідно до п. 1.5 договору, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору.

Згідно п.2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Вказаний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М825565 23 лютого 2022 року.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

На підтвердження зазначених в позовній заяві обставин, позивачем долучено до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), з якого також вбачається, що сума кредиту становить 11000 грн., строк кредитування - 360 днів. Вказаний Паспорт споживчого кредиту також підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М825565 23 лютого 2022 року.

Відповідно до листа ТОВ «Пейтек Україна» №20230606-1 від 06 червня 2023 року, останнім було успішно перераховано кошти у розмірі 11000 грн. на платіжну картку клієнта вді ТОВ «Авентус Україна», призначення платежу: зарахування на карту, маска карти № НОМЕР_1 , що є підтвердженням виконання позивачем обов'язків щодо передачі коштів відповідачу згідно договору про надання споживчого кредиту №5587056.

29 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) було укладено договір факторингу №29.05/23-Ф, відповідно до якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов'язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною стакою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 15232, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №29.05/23-Ф від 29 травня 2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб'єкта - кредитора, зобов'язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК Фінтраст Україна» щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 11000 грн.

Сторонами в договорі було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач за користування кредитними коштами у межах строку кредитування з 23 лютого 2022 року та протягом 360 календарних днів.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, кредитодавцем за період з 23 лютого 2022 року по 21 січня 2023 року нараховано відсотки відповідачу за користування кредитом.

А відтак, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що строк кредиту складає 30 днів та те, що строк кредитування закінчився 21 березня 2022 року, а відтак проценти за користування кредитом були нараховані стягувачем в межах строку кредиту, передбачених вищевказаним договором.

Тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми процентів підлягає задоволеню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, позивач ТОВ «ФК Фінтраст Україна» також просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на правову допомогу у розмірі: 10000 грн. - в суді першої інстанцїі та 4000 грн. - в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження своїх доводів, позивачем до позовної заяви було долучено:

договір про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладений між ТОВ «ФК Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М.;

звіт про надання правової допомоги від 26 березня 2024 року згідно договору про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, з якого вбачається, що адвокатом Столітнім М.М. були надані такі види правової допомоги ТОВ «ФК Фінтраст Україна»: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №5587056 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 ; складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №5587056 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 ; подання до Оболонського районного суду міста Києва позовної заяви в інтересах клієнта. Загальна вартість послуг 10000 грн.;

рахунок на оплату по замовленню №671/26/03 від 26 березня 2024 року на суму 10000 грн.

В суді апеляційної інстанції, позивачем на підтвердження вимог про стягнення правової домоги до апеляційнї скарги було долучено:

договір про надання правової допомоги №28/03-2024 від 28 березня 2024 року укладений між ТОВ «ФК Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О.;

звіт про надання правничої (правової) допомоги від 23 вересня 2024 року згідно договору №28/03-2024 від 28 березня 2024 року, з якого вбачається, що адвокатом Городніщевою Є.О. були надані такі види правової допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»: збір та аналіз доказів і документів для подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року у справі №756/4162/24; складення апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року у справі №756/4162/24; направлення відповідачу та подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року у справі №756/4162/24 в інтересах клієнта. Загальна вартість послуг 4000 грн.;

рахунок на оплату №66-28/03-2024 від 23 вересня 2024 року на суму 4000 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на ст. 141 ЦПК України та задоволення позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесенні в суді першої інстанції в розмірі 10000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 6710 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «ІНСТАФІНАНС».

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня2024 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: місто Київ, вул. Завгородня, 15, офіс 118/2, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 40113 грн. 70 коп., заборгованість за процентами у розмірі 13134 грн., витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої та апеляційної інстанціях у розмірі 14000 грн., витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6710 грн

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: