Справа № 203/4483/24
Провадження № 2/0203/1729/2024
26 листопада 2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Іваницької І.В.,
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
03 вересня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» Мишевської Н.М. через систему «Електронний суд» надійшла вищезазначена позовна заява.
В обґрунтування вимог позову зазначено, 21.03.2023 року між товариством та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №462062-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу було видано кредит у сумі 17 000, 00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 16.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 31 385, 04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 13 779, 69 грн, прострочені платежі по процентам 17 605, 35 грн, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 року, цивільну справу №203/4483/24, провадження №2/0203/1729/2024, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 04.09.2024 року.
В порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №770994 від 05.09.2024 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 , яка відповідає адресі, зазначеній у позовній заяві.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на його електронну адресу судових повісток. 13.09.2024 представник позивача Памірський М.А. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.
Відповідач у судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надав, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив.
У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України .
26 листопада 2024 року у судовому засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 ЦПК.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).
За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що 21.03.2023 року між сторонами було укладено договір про надання кредиту №462062-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі договір).
Відповідно до умов вказаного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 17 000, 00 грн, строком на 16 тижнів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1.15826489% на день, комісією за надання кредиту в розмірі 2 550, 00 грн, яка залишається незмінною протягом усього строку договору. Термін дії договору - до 11.07.2023 року.
На виконання умов договору позивачем на картковий рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 17 000, 00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 28.08.2024 про перерахування згідно договору з ТОВ «Бізнес Позика» коштів в сумі 17 000, 00 грн на картку відповідача, номер якої зазначений в акцепті пропозиції (оферти) від 21.03.2023 року.
Згідно розрахунку заборгованості відповідач, на виконання умов вказаного договору здійснив часткову оплату кредиту на загальну суму 12 481, 00 грн, з яких позивачем зараховано: 3 220,31 грн на оплату тіла кредиту; 6 710, 69 грн на оплату відсотків за користування кредитом; 2 550,00 грн на оплату комісії.
При цьому, як зазначив позивач, не спростовано відповідачем та вбачається з розрахунку заборгованості, на кінець строку дії договору 11.07.2023 року та станом на 16.08.2024 року заборгованість відповідача за договором становить 31 385, 04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 13 779, 69 грн, прострочені платежі по процентам 17 605, 35 грн.
З урахуванням вищенаведеного, оскільки відповідач у передбачені кредитним договором строки кредит в повному обсязі не повернув та проценти за користування кредитом не сплатив, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача зазначену вище заборгованість, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.
Керуючись ст.ст.6, 512, 514, 526, 626, 627, 628, 641, 642, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-268, 280, 281 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 13 грудня 2024 року
Суддя І.В. Іваницька