Справа № 161/5034/24
Провадження № 2/161/2165/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Крупінської С.С.

за участю секретаря судового засідання Клейменової О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовує тим, що monobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Вказує, що 09.01.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 09.01.2020 року, своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась з тим, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Зазначає, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 07.01.2024 року становить 22415,78 грн. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

У зв`язку з цим, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 22415,78 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді від 22.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнала вимоги позову та просить відмовити в їх задоволенні. Заперечення обґрунтувала тим, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, паспорт споживчого кредиту не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідач, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Також зазначила, що розрахунок заборгованості складений позивачем в односторонньому порядку залежить від його волевиявлення, не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитним лімітом ні факту наявності заборгованості. Тому вважає, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів на користь відповідача, які б відповідали вимогам процесуального закону, положенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». За таких обставин просила відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача надав відповідь на відзив, та зазначив, що своїм підписом на анкеті-заяві клієнт підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих «Умов і правил обслуговування фізичних осіб» в АТ « Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank/ Universal Bank), паспорту споживчого кредиту, прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним. Частина 6 анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 09.01.2020 року ОСОБА_2 просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкриті їй в банку. Також зазначив, що відповідач в своєму відзиві визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Платіжна картка надається відповідачу не активованою, а для використання вказаної платіжної картки її необхідно активувати, активація такої платіжної картки здійснюється виключно через мобільний додаток, який відповідач повинен встановити на своєму смартфоні (інші варіанти активації платіжної картки «Monobank» неможливі).Також відповідач самостійно вводить власний номер телефону у мобільний додаток для його подальшої ідентифікації.

Представник позивача разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує та просить задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та представника.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд встановив таке.

Судом встановлено, що 09.01.2020 між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг, укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого останньому відкрито поточний рахунок із встановленням кредитного ліміту на суму вказану в додатку відповідно до умов договору. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що між сторонами укладений договір в установлений законом спосіб шляхом проставлення ними електронного цифрового підпису (аналогу власноручного підпису). В анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки зі власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.01.2020 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 22415,78 грн., що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Згідно з довідкою про наявність рахунку від 23.04.2024 року, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , картка є активною до 08/24.

Відповідно до руху коштів по картці встановлено, що ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000 грн., згодом кредитний ліміт змінювався. Також вбачається, що відповідач періодично здійснювала погашення кредиту відповідно до розрахунку заборгованості.

Отже, позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав. Станом на 07.01.2024 року за договором від 09.01.2020 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 22415,78 грн., що становить тіло кредиту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен довести свої заперечення за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57 - 59 цього ж кодексу.

Виписки по рахунках/картках є належними та допустимими доказами, що слідує з Постанови Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, суд вважає обґрунтованою та доведеною належними і допустимими доказами суму заборгованості у розмірі 22415,78 грн., яка була отримана відповідачем та вчасно не повернута Банку.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 417 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.01.2020 року в розмірі 22415 (двадцять дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 78 коп.

Стягнути зОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області С.С.Крупінська