ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 707/3260/24
провадження № 2/691/730/24
УХВАЛА

11 грудня 2024 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., вивчивши позовну заяву з додатками ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, приватного нотаріуса Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг,-

встановив :

11 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., приватного нотаріуса Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіної Я.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2024 року, на підставі ст.31 ЦПК України, матеріали цивільної справи №707/3260/24 передано для розгляду за підсудністю до Городищенського районного суду Черкаської області.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року цивільну справу №707/3260/24 провадження №2/691/730/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, приватного нотаріуса Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг передано на розгляд судді Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М..

При отриманні позовної заяви, відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя зобов`язаний перевірити дотримання позивачем вимог ст.175-177 ЦПК України.

Опрацювавши позовну заяву з додатками ОСОБА_1 , вбачаю підстави звернути увагу на наступне.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач не надав до суду квитанції про сплату судового збору та просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та висновків Верховного Суду, які викладені у постанові №743/1481/21 від 19 жовтня 2022 року.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли судовий збір не сплачується та категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, визначено підстави та порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Закону України «Про захист прав споживачів» чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

В позовній заяві, посилаючись на постанову Верховного Суду від 26 лютого 2020 у справі №643/2870/18, позивач стверджує, що він, як споживач фінансових послуг, звільнений від сплати судового збору згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 у справі №643/2870/18, на яку посилається позивач, вказано, що при стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

В іншій постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №638/6060/18, Касаційним цивільним судом зазначено, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі №761/24672/15-ц вказано, що у статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються у разі звернення до суду з позовом спрямованим на захист прав споживача, а не позову пов`язаного з наданням тих чи інших послуг.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Вказаний закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» надає визначення поняттю «послуга», закріпленому пунктом 17 статті першої, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору; про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Із положень Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав заявника як споживача послуг. Предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закон України «Про банки та банківську діяльність», Закон України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»).

Позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до приписів ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Предметом спору у даній справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Позивачем у позовній заяві не зазначено яким чином порушуються його права, як споживача, при вчиненні нотаріусом виконавчого напису, який оспорюється. У спірних правовідносинах позивачем оскаржується виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, а не сам кредитний договір чи його складові частини, жодна із сторін кредитного договору не оскаржила його, а спір виник через дії стягувача при задоволенні своїх прав про стягнення заборгованості.

На правовідносини, які виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються. Позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не пов`язаний із захистом прав споживачів і тому посилання позивача на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними. Оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений на виконання договору кредиту який не є споживчим договором в розумінні п. 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3028 гривні. Відповідно до п.п. 2, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закон у України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто судовий збір складає 1211,20 грн.

Крім того, за правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України «Позовна заява» та вимогам статті 177 цього Кодексу «Документи, що додаються до позовної заяви».

Відповідно до п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як вбачається із змісту позовної заяви, у ній не вказано статус третьої особи відповідно до ст.ст.52, 53 ЦПК України, остільки треті особи можуть заявляти самостійні вимоги та не заявляти самостійні вимоги щодо предмета спору, і можуть виступати у справі на стороні позивача або відповідача.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21 грудня 2007 року №11 вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, і посилатися на засоби їх доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 - 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вище зазначене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків три дні з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст.175 - 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

постановив :

Прийняти до свого провадження цивільну справу цивільну справу №707/3260/24 провадження №2/691/730/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, приватного нотаріуса Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», за участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, приватного нотаріуса Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг - залишити без руху.

Позивачу ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Городищенського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року:

- надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн.;

- вказати у позовній заяві інформацію про процесуальний статус третіх осіб, визначений ст.ст. 52, 53 ЦПК України;

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Городищенського районного суду Черкаської області від 11 липня 2024 року - три дні з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали, протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що у разі не виконання ухвали суду в зазначений судом строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута з додатками позивачу.

Копію ухвали суду, для відому та виконання, направити позивачу, представнику позивача.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку, не підлягає.

Суддя О.М.Савенко