Справа № 756/2762/23
Провадження № 6/756/651/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Черток Олександра Федоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

УСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за виконавчими листами №756/2762/23, які були видані 22.09.2023 Оболонським районним судом м. Києва.

В обґрунтування подання зазначено, зокрема, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_5, до складу якого входить виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №756/2762/23 від 22.09.2023, який був виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 173868,35 грн та виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №756/2762/23 від 22.09.2023, який був виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 2684,00грн. 09.10.2023 приватним виконавцем винесено постанови про відкриття зазначених виконавчих проваджень і одночасно винесено постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця та постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження. Зазначені постанови направлені боржнику рекомендованим листом № 248, який на адресу приватного виконавця не повертався, а отже був отриманий боржником. 09.10.2023 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень, а також 09.10.2023 винесені постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника. Виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Державної податкової служби, отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиною реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 . 11.11.2024 виконавцем на підставі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника. З моменту відкриття виконавчого провадження боржником не було здійснено жодних дій, направлених на погашення боргу за виконавчими документами. Під час виконання рішення суду боржником було придбано рухоме майно, однак жодної інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до вимог Закону, для виконання виконавчого документа та пояснень про причини невиконання рішення суду, боржник не надав. З моменту відкриття виконавчого провадження виконавцем регулярно направлялися вимоги та запити до банківських установ з метою отримання інформації стосовно наявності відкритих рахунків боржника та наявності коштів на рахунках. 06.11.2024 виконавцем до банківських установ направлено черговий запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю. Згідно наданої відповіді з банківських установ у боржника відкриті рахунки в АТ «Універсал Банк», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на яких відсутні кошти для погашення заборгованості. Боржнику неодноразово (15.07.2024, 06.08.2024, 25.09.202) направлялись виклики з вимогою з`явитися до приватного виконавця, але в назначений день та час боржник до приватного виконавця не з`явилася, пояснення не надала. 06.11.2024 приватним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 , але провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки двері квартири не відчинили, про що складено відповідний акт та залишено вимогу приватного виконавця. Згідно із відповіді Державної міграційної служби України на ім`я боржника оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 17.12.2012, органом видачі - 2301, та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 25.10.2017, органом видачі - 8030. Відповідно до матеріалів подання визначена до стягнення виконавчим листом сума заборгованості боржника - ОСОБА_1 складає 195409,58 грн., яка є достатньою для виникнення у боржника бажання залишити територію України, тому виконавець вважає, що виникла потреба щодо вжиття заходу примусового виконання - тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, до належного виконання нею зобов`язань за виконавчими листами, виданими Оболонським районним судом міста Києва № 756/2762/23 від 22.09.2023.

У судове засідання приватний виконавець не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений. При цьому, 26.11.2024 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені вимоги.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участі державного виконавця. Оскільки державний виконавець в судове засідання не з`явився, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності приватного виконавця.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30.05.2023 у справі №756/2762/23 задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за тілом кредиту 146150,88 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 7307,50 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 20409,97 грн, судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

22.09.2023 Оболонським районним судом м. Києва на виконання вказаного рішення видано виконавчі листи №756/2762/23.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. від 09.10.2023 відкрито виконавчі провадження ВП НОМЕР_3 та ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів №756/2762/23 від 22.09.2023.

09.10.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. було винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

11.11.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. винесено постанову про розшук майна боржника.

06.11.2024 приватним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Пункт 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Застосовуючи викладені вище принципи, суд зауважує, що ОСОБА_1 дійсно має виконувати зобов`язання, покладені на неї судовим рішенням.

Однак, сама по собі наявність невиконаного судового рішення не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, не вживаючи заходів щодо виконання рішення суду.

Суд вважає за доцільне відмітити, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Але самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни. Державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник намагається виїхати за межі України, щоб уникнути виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Проте, як установлено судом обставини, на які посилається виконавець, об`єктивно не підтверджені наданими матеріалами.

З наданих виконавцем матеріалів встановлено, що наявність у боржника права власності на нерухоме майно перевірялася лише відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тоді як в п. 1 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 в редакції від 17.02.2010 встановлено, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ), створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 N1878-VI ( 1878-17 ) "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Разом, з тим така інформація (наявність реєстрації права власності на нерухоме майно за боржником в органах БТІ) виконавцем перевірена не була.

Також слід зауважити, що згідно із з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Стаття 28 вищезазначеного Закону встановлює обов`язок виконавця надсилати постанову про відкриття виконавчого провадження, рекомендованим поштовим відправленням.

Наявні у матеріалах справи докази та матеріали виконавчого провадження не містять підтвердження факту належного отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, державним виконавцем до подання та матеріалів виконавчого провадження не долучається рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення боржнику.

Крім того, у поданні державного виконавця не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Отже, у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що виконавець у повній мірі у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» використав усі надані йому права у точній відповідності із законом.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження.

Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, тому у поданні державного виконавця слід відмовити.

Керуючись статтями 260-261, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Черток Олександра Федоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. М. Ткач