Справа № 551/512/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Рябченка В.В., секретаря судового засідання Кирди Н. М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області, заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Деркач Інна Володимирівна, ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Шишацького районного суду Полтавської області із заявою про відстрочення виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року по справі №551/512/22, яким було частково задоволено позовні вимоги позивача яким є ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача винагороду за надання інформаційно-консультативних послуг згідно Договору №5271 від 11.01.2022 року в розмірі 23010,00 грн., неустойку за порушення умов договору в розмірі 46020,00 грн. та судові витрати в сумі 688,00 грн. а всього стягнуто 69718,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 12 березня 2024 року, і в подальшому було направлено на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Деркач Інні Володимирівні, в результаті проведених виконавчих дій приватний виконавець відкрив 24.04.2024 року виконавче провадження за виконавчим листом №551/512/22 який було видано 02.04.2024 року Шишацьким районним судом Полтавської області на виконання вищевказаного рішення суду, в подальшому приватним виконавцем було накладено арешти на майно та кошти боржника ОСОБА_1 в зв`язку з невиконанням останнім рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що його права було порушено та посилаючись на норми ст. 435 ЦПК України та ст.. 48,33 Закону України «Про виконавче провадження», Закон України «Про правовий режим надзвичайного стану», просить відстрочити виконання вищевказого рішення суду до 01 травня 2025 року посилаючись на те, що він є інвалідом 2 (другої) групи, учасником бойових дій та має скрутне матеріальне становище.

Адвокат Кисличенко Інна Володимирівна - представник заінтересованої особи, яким є позивач та відповідно стягувач по справі №551/512/22 ФОП ОСОБА_2 , направила до суду заперечення на заяву ОСОБА_1 в якій вказала, що рішення суду від 06.06.2023 року по справі №551/512/22 набрало законної сили а також було в строки та встановленому порядку звернено до виконання, а подання заявником касаційної скарги не перешкоджає його виконанню. Крім того згідно інформації наданої Пенсійним фондом України ОСОБА_1 офіційно працює та отримує заробітну плату в ПСГП «НИВА» а інших доказів про те, що він має тяжке матеріальне становище ним надано не було, в зв`язку чим просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 06.06.2023 по справі 551/512/22.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про дату, місце і час розгляду заяви ОСОБА_1 , що не перешкоджає розгляду заяви без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи заявника та заперечення на заяву, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року по справі №551/512/22, було частково задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_2 , стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача винагороду за надання інформаційно-консультативних послуг згідно Договору №5271 від 11.01.2022 року в розмірі 23010,00 грн., неустойку за порушення умов договору в розмірі 46020,00 грн. та судові витрати в сумі 688,00 грн. а всього стягнуто 69718,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 12 березня 2024 року.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно з частинами першою п`ятою статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Крім того жодних доказів наявності тяжкого матеріального стану у заявника ОСОБА_1 не надано.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Обґрунтовуючи своє рішення суд приймає до уваги, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 17.05.2005 р. «Чижов проти України» вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочення у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду, відповідач послався на скрутне матеріальне становище, через те, що він є непрацюючим та являється інвалідом 2 (другої) групи, але дане твердження заявника не відповідає дійсності, оскільки згідно інформації Пенсійного фонду України від 24.04.2024 ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) отримує пенсію та заробітну плату, посилання на те, що він являється інвалідом 2 (другої) групи не звільняє його від виконання рішення суду яке набрало законної сили.

Крім того, суд звертає увагу, що само по собі скрутне матеріальне становище боржника не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан відповідача не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід розстрочити або відстрочити виконання рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 81, 83, 89, 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 06 червня 2023 року по справі № 551/512/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий, суддя Шишацького районного

суду Полтавської області В.В. Рябченко