Справа № 203/3096/24
Провадження № 2-о/0203/101/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю представника заявника адвоката Полєшко Е.П.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Беденко Світлана Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

17 червня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 із заявою окремого провадження, в якій вона просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини: з 13 червня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви зазначала, що з 1985 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є сусідами по домоволодінню АДРЕСА_1 (раніше м. Дніпропетровськ), склались дружні відносини. У 2004 р. ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4 , але шлюбні відносини у них не склались та вони не проживали разом. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявниці ОСОБА_5 , після чого вона почала спільно з ОСОБА_3 вести спільне господарство, займатись спільним утриманням та благоустроєм домоволодіння. Вони спільно проводили час, вкладали спільні гроші в придбання харчування, одягу, лікарських препаратів, спільно оплачували комунальні послуги, брали участь у вихованні онуків заявниці. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом святкували дні народження, їздили на відпочинок, на інші заходи. 13 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. З цього часу заявниця проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Беденко С.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрила спадкову справу. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. У зв`язку з викладеним заявниця просила встановити відповідний факт в судовому порядку (а.с. а.с. 1 5).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2024 року справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Беденко Світлана Вікторівна, було призначено до розгляду в судовому засіданні на 08 серпня 2024 року (а.с. 48). За клопотанням представника заявниці у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Беденко С.В. було витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с. а.с. 4 на зв., 48).

05 липня 2024 року від заінтересованої особи Дніпровської міської ради надійшли письмові заперечення проти заяви про встановлення факту родинних відносин, в яких зазначалось, що заявницею не доведений факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю, оскільки останній тривалий час перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, факт спільного утримання домоволодіння, яке в частках належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідчить про добросусідські відносини між ними, та не є ознакою сімейного життя. Домоволодіння, в якому проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розподілене на 2 квартири з окремими входами, яке не було об`єднано навіть тоді, коли за твердженням заявниці вони стали жити однією сім`єю. Також, в запереченнях заінтересованої особи робились посилання на правові позиції Верховного Суду в аналогічних справах. У зв`язку з викладеним, заінтересована особа просила відмовити в задоволенні заяви (а.с. а.с. 51 60).

19 липня 2024 року від заінтересованої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Беденко С.В. надійшла заява про розгляд цивільної справи окремого провадження за її відсутності (а.с. 67). Також, на виконання ухвали суду від 19 червня 2024 року приватним нотаріусом було надіслано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с. а.с. 68 82).

В судове засідання 08 серпня 2024 р. з`явилась лише представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради, від представника заявниці надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 90). Судом було задоволено клопотання представника заявниці та відкладено розгляд цивільної справи окремого провадження на 20 серпня 2024 року (а.с. 91 на зв).

В судове засідання 20 серпня 2024 р. учасники справи не з`явились, від представника заявниці надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 96). Судом було задоволено клопотання представника заявниці та відкладено розгляд цивільної справи окремого провадження на 12 вересня 2024 року (а.с. 97).

В судове засідання 12 вересня 2024 року з`явилась заявниця, її представник, а також представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради.

Заявниця ОСОБА_2 в судовому засідання підтримала заяву та просила її задовольнити, пояснила, що дійсно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю. Вели спільне господарство, спільно проводили час, відпочивали разом, піклувались один про одного.

В судовому засіданні представник заявниці підтримала подану заяву та просила її задовольнити, представник заінтересованої особи просила відмовити в задоволення заяви.

В судовому засіданні 12 вересня 2024 року було досліджено письмові докази у справі та оголошено перерву для виклику свідків до 20 вересня 2024 року.

В судове засідання 20 вересня 2024 року з`явилась заявниця, її представник, представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради, а також свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є донькою заявниці. ОСОБА_3 сусід матері. З 2018 р. по 2021 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жили в його частині будинку, а свідок жила в іншій частині. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали спільний бюджет, вели спільне господарство, купували спільні речі, разом їздили відпочивати на «Блакитні озера». Коли ОСОБА_3 захворів, заявниця займалась його лікуванням.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що є сусідкою заявниці, проживає за цією адресою з 1976 року, вона була знайома з першою дружиною ОСОБА_3 , а потім познайомилась з іншими мешканцями. Вона часто спілкувалась з заявницею та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно проживали, мали спільний побут. Спочатку вони жили в частині будинку ОСОБА_2 , а потім, коли туди прийшла жити її донька, стали жити в частині будинку ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що є сусідкою заявниці, проживає за цією адресою з 1974 року. ОСОБА_3 був цивільним чоловіком ОСОБА_2 , вони жили однією сім`єю з 2018 року. Чи був у них спільний бюджет свідок не знає, але вони могли позичати гроші один у одного. Вони спільно відпочивали у м. Дніпро та на «Блакитних озерах». Спочатку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жили окремо, кожен у своїй частині будинку, згодом вони стали жити спільно в її половині, а вже потім перешли до його частини.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що він є колишнім колегою заявниці, знає її більше 30 років, був знайомив з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який вже помер. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали жити разом у ОСОБА_3 , разом їздили відпочивати в село, на озера. На свята гостей запрошували до частини будинку ОСОБА_2 , бо в половині ОСОБА_3 було «по холостяцьки».

В судовому засіданні 20 вересня 2024 року було оголошено перерву до 08 жовтня 2024 року.

Судове засідання 08 жовтня 2024 року не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншому проваджені, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12 листопада 2024 року (а.с. 114).

Судове засідання 12 листопада 2024 року не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншому проваджені, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 02 грудня 2024 року (а.с. 117).

В судове засідання 02 грудня 2024 року з`явились представник заявниці, яка наполягала на задоволенні заяви, та представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради, яка наполягала на відмові в її задоволенні.

В судовому засідання 02 грудня 2024 р. розгляд цивільної справи окремого провадження було завершено.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників, показання свідків, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був власником частини домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07 березня 1985 року державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстром № 2-1593 (а.с. а.с. 11 12).

Решта будинку за вказаною адресою належала чоловіку заявниці ОСОБА_5 відповідно до договору дарування, посвідченого 03 квітня 1985 року державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстром № 2-2328 (а.с. 14 на зв.)

Заявниця ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 24 лютого 1987 року, що підтверджується відміткою в її паспорті (а.с. а.с. 8 9).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 належна йому частка домоволодіння була успадкована в рівних частинах заявницею, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а.с. 14 на зв.).

12 червня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 134. Вказане підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запис про шлюб від 20 квітня 2024 року № 7 (а.с. 76).

13 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано у Центральному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 34. Вказане підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запис про шлюб від 20 квітня 2024 року № 7 (а.с. а.с. 77 78).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що реєстратором Синельниківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис № 451 (а.с. 70).

При вирішення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що судом розглядаються справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Із роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

В судовому засіданні не було надано письмових доказів, які б свідчили про ведення спільного господарства, спільні покупки, використання спільних коштів на придбання продуктів харчування, ліків, предметів побуту. Спільна участь в оформленні земельної ділянки та підтримання домоволодіння в належному стані не свідчить про виникнення між співвласниками сімейних відносин, а є формою здійснення ними своїх правомочностей як власників нерухомого майна, що їм спільно належить. Участь у спільному проведення свят чи виїзд на відпочинок підтверджує факт дружніх відносин, але самі по собі не доводять проживання однією сім`єю. Показання свідків також не можуть бути самостійною підставою для встановлення такого факту.

У зв`язку з викладеним, заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст. 4, 10, 264, 268, 293, 315 319 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 11.12.2024 року.

Суддя С.В. Єдаменко