Справа № 183/4284/24
№ 2-др/183/58/24

У Х В А Л А
11 грудня 2024 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника позивача Муравського В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, заяву представниці ОСОБА_1 , адвоката Гринь Ірини Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,
В А С Т А Н О В И В:
ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 12 листопада 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволено частково.
14 листопада 2024 року представник відповідача звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила про вирішення питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу.
Заява обґрунтована тим, що судовим рішенням питання у частині стягнення на користь Відповідача витрат на правову допомогу не вирішувалось, в зв`язку із поданням представником Відповідача заяви про надання відповідних доказів згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Між відповідачем з однієї сторони (клієнт) та Адвокатом Гринь Іриною Володимирівною (надалі - Адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги № 28/02/2024-1 від 28 лютого 2024 року, в межах якого Адвокат надала правничу допомогу у справі № 183/4284/24. Окрім цього відповідачем та Адвокатом підписано Додаток 1 до Договору, який визначає перелік послуг та їх вартість, що надається на етапі супроводження судового процесу, пов`язаного зі стягненням з відповідача заборгованості на користь ТОВ «Коллект Центр». За результатами надання послуг, між відповідачем та Адвокатом підписано Акт наданих послуг від 13 листопада 2024 року (надалі Акт), в якому детально зазначено природу та обсяг послуг, наданих Адвокатом конкретним договором та зазначено загальну вартість наданих послуг. Станом на 13 листопада 2024 року надані послуги не оплачені, оскільки строк оплати відтерміновано до набрання законної сили судовим рішення про стягнення з відповідача заборгованості на користь ТОВ «Коллект Центр» законної сили, станом на 13 листопада 2024 року судове рішення по справі № 183/4284/24 не набрало законної сили, а відтак строк оплати не настав. Відповідач наголошує, що документи, надані ним на підтвердження витрат на правничу допомогу Адвокатом є належними та допустимими доказами їх реальності. З огляду на викладене вище, відповідач вважає достатнім підтвердженням фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн наданими документами. З урахуванням ч. 2 ст. 141 ЦПК України з Позивача на користь Відповідача підлягають стягненню грошові кошти у сумі 21 834,40 грн з розрахунку відмови у задоволенні позовних вимог у сумі 23 015,00 грн, що становить частину 77,98% від заявлених позовних вимог. Невідкладно з моменту отримання інформації про ухвалення судового рішення по суті 13 листопада 2024 року відповідач подає докази надання правової допомоги та просить суд їх задовольнити.
У правове обґрунтування посилається на ч. 1 та 3 ст. 133, ч. 1 ст. 134, ч. 1 4 ст. 137, ч. 2, 8 ст. 141, ст. 246, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, ст. 59 Конституції України, п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та Об`єднаної Палати Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 826/37/17 та від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18, від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17, від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17, Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17, Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року у справі №1 99/3939/18-ц, рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України»; у справі «Двойних проти України»; у справі «Гімайдуліна та інших проти України»; у справі «East/West Alliance Limited» проти України»; у справі «Баришевський проти України».
Представником позивача 21 листопада 2024 року подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якомунаполягає на тому, що витрати на правничу допомогу заявлені до стягнення відповідачем є неспівмірними по відношенню до цієї справи. зазначає, що сума позовних вимог у цій справі складає 29 515,00 грн, сума понесених витрат у відповідності до акту приймання-передачі наданих послуг від 13 листопада 2024 року складає 28 000,00 грн (95% ціни позову), аподача заяви про ухвалення додаткового рішення, яка оцінена представником адвоката у розмірі 3 200,00 грн не відноситься до правової допомоги. Позиція представника відповідача у відзиві на позовну заяву зводилась до того, що Кредитний договір відповідач не підписував, відсотки за межами 30-нного строку кредитування не можуть бути стягнуті. Додаткові пояснення представника відповідача від 11 листопада 2024 року ідентичні позиції, відображеній у відзиві. З урахування того, що фактичні заперечення представника відповідача зводились лише до двох підстав, вважає, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн не є співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони відповідача. Більш того, у відзиві на позовну заяву представником відповідача було зазначено, що витрати на правову допомогу позивача у розмірі 9 000,00 грн є завищеними. П. 2 Додатку № 1 до Договору № 28/02/2024-01 про надання професійної правничої допомоги від 28 лютого 2024 року передбачено, що розрахунок вартості однієї години надання послуг складає 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Мінімальна заробітна плата станом на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг становить 8 000,00 грн.
21 листопада 2024 року представником позивача подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. У запереченнях представник указує, що ч. 1 ст. 246 ЦПК України передбачає необхідність зазначення поважних причин, з яких сторона не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Вказаний припис стосується і порядку подання доказів про витрати на професійну правничу допомогу у спрощеному позовному провадженні. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із врахуванням вищезазначеного, нормами цивільного процесуального законодавства встановлені певні обмеження та вимоги щодо визначення та стягнення витрат на правничу допомогу, які стороною відповідача не були дотримані, що виключає можливість стягнення таких витрат та ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідачем не було долучено підтверджуючих витрат на правничу допомогу в ході розгляду справи, не аргументовано неможливість подачі таких доказів до винесення рішення у справі. Відповідач не обґрунтував, якими були причини неподання доказів про понесені ним витрати на професійну правничу допомогу до ухвалення рішення судом. Враховуючи зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій не наведено поважності причин неподання відповідних доказів понесених витрат до закінчення судових дебатів, а також із врахуванням вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України, в ухваленні додаткового рішення у справі слід відмовити. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23). Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Зазначення в тексті відзиву на позову заяву фрази, що докази понесених витрат будуть понесені після 5 днів після винесення рішення не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.
11 грудня 2024 року представником відповідача подано додаткові пояснення, в яких представник вказала на те, що не погоджується з запереченнями представника позивача. З посиланням на висновки з питань застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду зазначила, що оскільки рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року доставлено до електронного кабінету адвоката Гринь І. В. 13 листопада 2024 року, а докази про понесення й розмір судових витрат на правову допомогу подано 13 листопада 2024 року, тобто протягом п`яти робочих днів після отримання повного тексту рішення Новомосковського міськрайонного судуДніпропетровської області, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявницею дотримані. Посилання на постанови Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21 та від 10 січня 2024 року у справі справа № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) є нерелевантним, оскільки судові дебати у справі не проводилися, й підтвердження та обґрунтованість поважності причин неможливості подання доказів судових витрат наявні у матеріалах справи - Акт приймання-передачі наданих послуг складено 13 листопада 2024 року, тобто після ухвалення судового рішення по справі, й такі докази не існували у день ухвалення судового рішення й відповідно до ухвалення судового рішення неможливо було подати такі докази по об`єктивним незалежним від волі відповідача та представника відповідача причинам. Відповідач служить у лавах Збройних Сил України, й наразі боронить свободу нашої держави й за період з травня 2024 по 13 листопада 2024 року не мав змоги підписати з адвокатом Акт приймання-передачі наданих послуг, й лише 13 листопада 2024 року адвокат прибув безпосередньо до відповідача у зону бойових дій для підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, й відповідно 13 листопада 2024 року було складено та підписано такий Акт, котрий додано до заяви про ухвалення судового рішення. також не погодилася з клопотанням про зменшення судових витрат, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Складання такої заяви, котра згідно судової практики не є правничою допомогою не може нівелювати весь обсяг наданих послуг.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заперечень. Вказав на те, що судом в мотивувальній частині рішення вказано про відсутність поважних причин неподання доказів на підтвердження розміру судових витрат.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд висновує про можливість розгляд питання про ухвалення додаткового рішення за відсутності представника відповідача на підставі наявних у суду матеріалів справи та поданих заяв.
Надавши оцінку обґрунтуванню викладеному у заяві про ухвалення додаткового рішення та вивчивши матеріали справи у частині необхідній для вирішення порушеного питання суд висновує таке.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 12 листопада 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 101479144 від 02 жовтня 2021 року, яка утворилася станом на 08 квітня 2024 року у загальному розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, з яких: 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту; 1 500,00 грн заборгованості за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати у загальному розмірі 5 009 (п`ять тисяч дев`ять) гривень 80 копійок, які складаються з: 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору та 1 981,80 грн витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.
Отже, зазначеним рішенням суду вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених по сплаті судового збору.
Поряд з цим питання судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, оскільки докази на підтвердження понесення таких витрат суду не надавались.
Також, у мотивувальній частині рішення судом указано, що оскільки до закінчення судових дебатів стороною відповідача не заявлено про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, про поважність причин неподання доказів, пов`язаних із такою, питання щодо стягнення з позивача витрат, пов`язаних із правовою допомогою відповідачеві суд не розглядає.
Зокрема, у відзиві на позовну заяву (першій заяві по суті справи) відповідачем визначено, що попередній орієнтовний розрахунок сум судових витрат на правову допомогу, яку відповідач очікує понести, становить 11 200,00 грн, докази надання правової допомоги буде надано не пізніше 5 днів з моменту постановлення судового рішення у справі відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Поважності причин ненадання доказів на підтвердження понесення витрат, пов`язаних зі правовою допомогою не вказано.
Відповідно до умов ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому слід відзначити, що справу було розглянуто у порядку спрощеного провадження, у межах якого судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 279 ЦПК України). А отже, дії передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме: надання доказів понесення судових витрат або звернення до суду з заявою про надання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, - повинні бути вчинені до виходу суду до нарадчої кімнати.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Однією з обов`язкових умов для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, зокрема у частині витрат на професійну правничу допомогу є дотримання вимог ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК України щодо необхідності до закінчення судових дебатів у справі (чи у разі розгляду справи у спрощеному провадженні - до виходу суду до нарадчої кімнати) заявити про неможливість надання доказів на підтвердження понесення таких витрат та заявити про надання їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Однак, до виходу суду до нарадчої кімнати сторона відповідача не повідомила про наявність причин неможливості подачі доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та не заявляла про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду таких доказів.
З урахуванням принципу розумності, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі (після дослідження доказів та надання додаткових пояснень у випадку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження).
Так, судом відзначається, що надані стороною відповідача документи на підтвердження понесення судових витрат на надання правової допомоги стосуються надання послуг за період з 20 травня 2024 року по 11 листопада 2024 року і лише така послуга, як ознайомлення з рішенням та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення надана 13 листопада 2024 року.
Зокрема, до складу наданих послуг у Акті від 13 листопада 2024 року стороною відповідача включено: Зустріч та усна консультація Клієнта (20 травня 2024 року); Підготування та подання до суду повідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі № 183/4284/24 (23 травня 2024 року); Підготування та подання до суду повідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі № 183/4284/24 (27 травня 2024 року); Ознайомлений з матеріалами позовної заяви з додатками, та підготування відзиву на позовну заяву у справі № 183/4284/24, направлення до суду та сторонам (10 червня 2024 року); Підготування та подання до суду та сторонам клопотання про витребування оригіналу електронного доказу (10 червня 2024 року); Підготовка та участь у судовому засіданні 12 червня 2024 року о 14:00; Ознайомлення з письмовими поясненнями Позивача, підготування та подання до суду й сторонам додаткових пояснень по суті спору (27 червня 2024 року); Підготовка та участь у судовому засіданні 22 липня 2024 року о 13:00; Підготовка та участь у судовому засіданні 30 вересня 2024 року о 16:00; Підготування та подання до суду й сторонам додаткових пояснень по суті спору та письмових судових дебатів (11 листопада 2024 року); Ознайомлення із судовим рішення по справі № 1834284/24 та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення (13 листопада 2024 року).
При цьому, згідно з умовами поданого відповідачем договору 28/02/2024-01 про падання професійної правничої допомоги: Клієнт зобов`язаний без зволікання прийняти виконану роботу, а при відмові у прийняті доручення згідно цього Договору, протягом 3-х днів після повідомлення про виконання доручення, письмово мотивувати таку відмову (пп.с п.2.2), своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за Договором (пп.і п.2.2); Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору (п.3.2); розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт (п. 3.3); факт наданих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, зразок якого є Додатком 2 до цього Договору (п.3.6); строк оплати наданих послуг сторони узгоджують в акті приймання-передачі наданих послуг (п.3.8).
Згідно з Додатком № 1 до договору 28/02/2024-01 сторонами визначено розрахунок вартості однієї години надання послуг - 20% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг: зустріч та усна консультація Клієнта; ознайомлення з матеріалами справи, виконавчого провадження, в тому числі час очікування; відповідь на запит контролюючого органу; складання адвокатського запиту; складання клопотання, заяви, пропозиції, претензії. Розрахунок вартості однієї години надання послуг - 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; представництво та захист інтересів Клієнта в суді будь-якої інстанції (одна година), в тому числі час витрачений на очікування судового засідання, але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; представництво та захист інтересів Клієнта перед іншими фізичними особами чи юридичними особами (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; представництво та захист інтересів Клієнта під час проведення допиту чи обшуку (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; юридичне супроводження угоди (участь Адвоката в переговорах з контрагентом Клієнта, консультації з питань, які виникають під час укладення угоди, юридична експертиза проекту контракту між Клієнтом та його контрагентом) (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; побачення із Клієнтом в статусі затриманої особи (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг; участь у слідчих/дослідних діях (одна година); складання, скарги, заперечень; юридична експертиза договорів та інших документів (включаючи складання протоколу розбіжностей, додаткової угоди та юридичного висновку); досудове врегулювання спорів (складання претензій, відповіді на претензію); складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, додаткових пояснень, складання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційних та касаційних скарг.
При цьому, в судовому засіданні 30 вересня 2024 року судом, після дослідження доказів та перед з`ясуванням питання, визначеного ст. 241 ЦПК України, оголошено перерву в зв`язку з закінченням робочого часу.
Тобто як на момент звернення до суду з відзивом, так і до виходу суду до нарадчої кімнати відповідач був обізнаний із розміром сум витрат, понесених ним на оплату правової допомоги у цій справі і мав всі процесуальні можливості, час, до закінчення перерви реалізувати свої права та надати суду необхідні докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, до виходу суду до нарадчої кімнати.
Проте, у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення щодо питання про судові витрати відповідач не навів суду жодних поважних причин неможливості подання до виходу суду до нарадчої кімнати доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат.
Так, у заяві про стягнення додаткових витрат відповідачем в обґрунтування поважності причин неподання доказів судових витрат вказано, що за результатами надання послуг 13 листопада 2024 року складено акт наданих послуг та станом на 13 листопада 2024 року вони не оплачені, строк від терміновано до набрання рішенням законної сили. Водночас, умови договору 28/02/2024-01 не містять положень, якими б встановлювалося, що оплата витрат на правничу допомогу, Гонорару, здійснюється обов`язково після ухвалення рішення у справі та аналізу адвокатом ухваленого рішення. Сторона відповідача обізнана з можливістю заявлення вимог про стягнення витратна правничу допомогу при фактичній їх оплаті пізніше за умовами відповідного договору. Відтак, суд висновує, що стороною відповідача не вказано поважних причин неможливості подання доказів понесення витрат на правову допомогу до ухвалення рішення, після надання послуг за актом.
Зазначення про такі обставини у додаткових поясненнях без підтвердження таких обставин належними доказами за годину до судового засідання з вирішення питання про стягнення додаткових витрат, надання доказів про сплату витрат 11 грудня 2024 року, відповідачем фактично змінено обставини, викладені у заяві про стягнення судових витрат від 13 листопада 2024 року (в яких зазначено, що строк сплати не настав), суд вважає неналежним та таким, що суперечить принципу розумності та добросовісності. Крім того, докази оплати вартості послуг, подані відповідачем, вказують на вчинення такої оплати в електронній формі, чим спростовується викладені у додаткових поясненнях твердження.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на встановлені обставини та положення наведених цивільних процесуальних норм суд констатує відсутність правових підстав для ухвалення у цій справі додаткового рішення щодо судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги у зв`язку з чим стороні відповідача слід відмовити у прийнятті додаткового рішення з цього питання.
Посилання сторони відповідача на неможливість подання доказів та не зазначення поважності причин їх неподання через не проведення судових дебатів у цій справі суд не вважає поважними причинами, оскільки ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено право подання доказів після судових дебатів (згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові № 755/9215/15-ц до видалення у нарадчу кімнату), а статтею 246 ЦПК України умови, за яких реалізується відповідне право.
Інші доводи та аргументи сторін, зокрема щодо співмірності витрат, їх обсягу, вартості, свободи договору, критеріїв оцінки їх реальності та розумності, наявності підстав для зменшення розміру та суті самого права на правову допомогу з посиланням на відповідні правові позиції та практику суд не оцінює з огляду на висновок суду про ризики настання наслідків не вчинення процесуальних дій.
Згідно з ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
керуючись ст. 133, 137-138, 141-142, 246, 260, 270 ЦПК України, суд
у прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний 16 грудня 2024 року.

Суддя Д. О. Парфьонов