Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 570/243/23
Провадження № 2/572/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача адвокат Пілягіна О.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача відповідно до договору позики від 06 жовтня 2022 року зареєстрованого в реєстрі за №519 на загальну суму 201127,30 грн. що становить 5500 доларів США за курсом національного банку України та штрафні санкції на загальну суму 182832,41 грн., а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем в позовній заяві вказано, що 06 жовтня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. зареєстрованого в реєстрі за № 519. Відповідно до даного договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у позику в розмірі 201127,30 грн., що еквівалентно 5500 доларів США за курсом Національного банку України на день посвідчення договору. Договором передбачено, що кошти мають бути повернуті 1 листопада 2022 року. За невиконання договору передбачені штрафні санкції, а саме позичальник зобов`язаний виплатити в повному обсязі заборговану суму грошових коштів з врахуванням встановленого індексу інфляції, а також пеню у розмірі 1% від заборгованості грошових коштів за кожен день прострочення. Станом на 16 січня 2023 року позичальник ОСОБА_2 не виконав свого зобов`язання за Договором позики та не здійснив жодних розрахунків із позикодавцем. Позивачем до відповідача була направлена претензія з повідомленням щодо повернення існуючої заборгованості, але жодної відповіді позивач не отримав.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по виконанню умов договору, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення станом на 16 січня 2023 року - 21214,77 грн., 3% річних з розрахунку прострочення зобов`язання з 01.11.2022 до 16.01.2023, тобто 77 днів становить 1272,89 грн., Інфляційні витрати в сумі 5477,02 грн., штрафні санкції, згідно п.10 Договору -1% від суми позики - 154867,79 грн. Загальна сума заборгованості становить 383 959,41 грн., також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3839,59 грн.

Представник позивача адвокат Пілягин О.В. подав письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлялась про час проведення судового засідання належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного.

Заяв та клопотань сторонами заявлено не було.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання зобов`язань.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Судом встановлено що 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. та зареєстрований в реєстрі за №519. За умовами якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у позику в розмірі 201127,30 грн., що еквівалентно 5500 доларів США за курсом НБУ на день посвідчення цього договору. Передачу грошових коштів позичальнику було здійснено у готівковій формі в гривні до підписання цього договору. Сторонами погоджено, що позика має бути повернута повністю в наступну дату - першого листопада 2022 року. Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти у тій самій валюті, в якій вони були отримані попередньо позичальником.

Також даним договором передбачена відповідальність за неналежне виконання договору позики.

Укладений договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем.

08 листопада 2022 року представником позивача адвокатом Пілягіним О.В. була направлена ОСОБА_2 претензія-вимога про повернення коштів.

Відповідач ОСОБА_2 суду не надав доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов`язань за договором позики, до теперішнього часу не виконав свої зобов`язання перед позивачем.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні зобов`язання, які відповідач порушив, не повернув позивачу обумовлену договором суму у встановлений термін, а тому позов в частині стягнення боргу підлягає задоволенню .

Відтак, у справі встановлено, що договір від 06 жовтня 2022 року підтверджує факт укладення договору позики між сторонами, зокрема отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в позику, що вказує на обов`язок їх повернути. Відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів в розмірі 201127,30 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат в сумі 5477,02 грн.,3% річних з розрахунку прострочення грошового зобов`язання за період з 01.11.2022 року по 16 січня 2023 року в сумі 1272,89 грн., та штрафні санкції згідно п.10 умов договору в сумі 154867,79 суд зазначає наступне.

Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Таким чином, оскільки в період з 01.11.2022 року по 16 січня 2023 року (період за який заявлено вимоги) на території України діє воєнний стан, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні втрати, подвійну облікову ставку НБУ, штрафні санкції нараховані на суму боргу за період з 01.11.2022 року по 16 січня 2023 року, та 154867,79 грн. - штрафу, як передбачено умовами договору.

Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 21214,77 грн., суд відзначає, що в позові жодним чином не обґрунтовані підстави для нарахування пені в зазначеному розмірі та, крім того, нарахування пені здійснено безпідставно без врахування вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем у відповідності до вказаної вище норми закону не надано доказів належного виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог - слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат.

Оплата позивачем судових витрат - судового збору на суму 3839,59 гривень документально доводиться наявною в матеріалах справи квитанцією від 13.01.2023 року.

Враховуючи, що судом позов задоволено частково, що становить 52% (201127,30х100%:383959,41=52), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1996,58 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3839,59х52%=1996,58) .

На підставі наведеного, ст.ст.625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ) про стягнення грошових коштів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відповідно до договору позики від 06 жовтня 2022 року зареєстрованого в реєстрі за №519 на загальну суму 201127 (двісті одна тисяча сто двадцять сім) гривень 30 копійок, що становить 5500 доларів США за курсом національного банку України .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1996 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) гривні 58 копійок судового збору .

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: