провадження № 22-з/824/1662/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

10 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві питання про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Шкляр Ольгою Володимирівною, про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року апеляційну скаргу третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Шкляр Ольгою Володимирівною - задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 3 222 (три тисячі двісті двадцять дві) гривні 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 1 661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) гривня 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 1 661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) гривня 00 копійок.

04 листопада 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_1 - адвоката Шкляр Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по справі.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що ухвалюючи 29 жовтня 2024 року постанову за результатами розгляду апеляційної скарги у справі, колегія судів не вирішила питання про стягнення під час апеляційного перегляду рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн, які ОСОБА_1 поніс.

Згідно зі ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Шкляр Ольгою Володимирівною, про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, призначено до розгляду. Учасникам справи встановлено строк для можливості надання своїх пояснень чи заперечень щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18 разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Колегією суддів встановлено, що у апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - адвокат Шкляр О.В. зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 9 220,80 грн, з яких 6 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, а 3 220,80 грн - судовий збір (а.с. 72 т.1), та за змістом прохальної частини просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Наявність договірних відносин між адвокатом та ОСОБА_1 підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) від 05 грудня 2023 року.

За умовами п. 4 Договору, послуги відповідно до даного Договору надаються Замовнику на платній основі, шляхом оплати фактично виконаної роботи. Перелік послуг, що надаються замовнику виконавцем визначається додатковими угодами і може бути змінений. Вартість послуг Виконавця, що надаються Замовнику визначається в додатковій угоді. Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником на умовах 100% післяоплати у розмірі та строки, що визначається додатковими угодами. Належною підставою для оплати послуг Виконавця є акт наданих послуг.

Відповідно до Додатку №1 від 05 грудня 2023 року до Договору про надання професійної правничої допомоги від 05 грудня 2023 року, в рамках укладеного Договору Адвокат зобов`язується забезпечити надання правової допомоги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи №755/15858/23, консультація замовника; аналіз рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року у справі №755/15858/23, суті спірних правовідносин та документів, що стосуються порушеного права Замовника; огляд судової практики в подібних справах; підготовка, складання та подача апеляційної скарги та інших процесуальних документів, здійснення представництва Замовника у Київському апеляційному суді у справі №755/15858/23; забезпечення надання правової допомоги при касаційному розгляді вищезазначеної справи - у Верховному Суді (у разі необхідності), а також вчинення всіх дій, пов`язаних з підготовкою до здійснення представництва. Вартість фактично наданої Адвокатом правової допомоги Клієнту по підготовці і здійсненню представництва у Київському апеляційному суді, суді касаційної інстанції по вищезазначеній судовій справі на умовах цього Додатку буде визначена в Акті наданої правової допомоги (акті приймання-передачі наданих послуг), за результатами надання послуг правової допомоги, з застосуванням тарифу погодинної оплати за надання послуг в розмірі 1 000,00 грн за одну годину надання послуг правової допомоги. В Акті наданої правової допомоги (акті приймання-передачі наданих послуг) вказується перелік дій та заходів, здійснених Адвокатом, з метою надання правової допомоги Клієнту. Окрім вартості правової допомоги, Клієнт зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, понесені Адвокатом у зв`язку з наданням правової допомоги Клієнту.

Згідно з Актом про надання правової допомоги від 30 жовтня 2024 року до Договору про надання професійної правової допомоги (адвокатських послуг) від 05 грудня 2023 року, протягом грудня 2023 - жовтня 2024 року адвокат Шкляр О.В. надала, а клієнт ОСОБА_1 прийняв професійну правничу допомогу (адвокатські послуги) на умовах визначених Договором та Додатком №1 від 05 грудня 2023 року до Договору по справі №755/15858/23, загальна ціна (вартість) якої становить 5 500,00 грн. а саме:

ознайомлення з матеріалами справи №755/15858/23 в Дніпровському районному суді м. Києва - 0,5 год - 500,00 грн;

аналіз рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року у справі №755/15858/23, суті спірних правовідносин та документів, що стосуються порушеного права ОСОБА_1 , огляд судової практики в подібних справах - 1 год - 1 000,00 грн;

консультація ОСОБА_1 , роз`яснення способів захисту порушеного права у справі №755/15858/23 - 0,5 год - 500,00 грн;

підготовка та подача апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року у справі №755/15858/23 - 3 год - 3 000,00 грн;

участь у судовому засіданні Київського апеляційного суду по справі №755/15858/23, призначеної 29 жовтня 2024 року на 11:00 год - 0,5 год - 500,00 грн.

Сторони погодили, що правова допомога (адвокатські послуги), зазначена в п. 1 цього Акта, надана адвокатом у повному обсязі, якісно та у відповідності до умов Договору, замовник не має жодних зауважень/ претензій щодо надання правової допомоги.

Відтак, колегія дійшла висновку, що ОСОБА_1 доведено достатніми, належними та допустимими доказами надання адвокатом послуг правничої допомоги.

За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У додатковій постанові від 24 червня 2024 року у справі №712/3590/22 Верховний Суд звернув увагу на необхідність врахування судами, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат. Наведене є обов`язком, визначеним частиною першою статті 81 ЦПК України.

Клопотання та/або заперечення щодо зменшення заявленого ОСОБА_1 розміру витрат на професійну правничу допомогу від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило.

На підставі викладеного, з огляду на фактичний об`єм послуг, наданих ОСОБА_1 адвокатом Шкляр О.В., а також враховуючи фінансовий стан обох сторін, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн. за рахунок позивача ОСОБА_2 , оскільки заявлений до стягнення розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 270, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Шкляр Ольгою Володимирівною, про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 5 000 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова