РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринськи й міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Кононова Ігоря Костянтиновича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» (надалі ТОВ «ФК`Брайт-К») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (надалі АТ «Креді Агріколь Банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/4062541 від 15.01.2021 в розмірі 31281,46 грн та понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.01.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір № 1/4062541, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн строком на 36 місяці - з 15.01.2021 по 14.01.2024, зі сплатою щомісячно процентів в розмірі 15% річних, а також комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, а відповідач наразі порушує умови кредитного договору, а саме не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною).

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК«Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021, 18.01.2022 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/4054523 від 17.12.2020, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором. У зв`язку з черговою несплатою відповідачем платежу по кредиту, 24.01.2022 за вих. №1420 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором. Після чого, 30.04.2024 за вих №. 3997 відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4062541 від 15.01.2021 на дату відступлення права вимоги, а саме 18.01.2022, становила 15555,70 грн, з яких: строкова заборгованість за тілом кредиту 10328,59 грн; прострочена заборгованість за тілом кредиту 1883,15 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 15,10 грн; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 763,86 грн; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 427,50 грн; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2137,50 грн. За період з 19.01.2022 по 23.04.2024 позивачем нараховано проценти за користування кредитом в сумі 4183,26 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 11542,50 грн. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту, позивач звернувся до суду з позовом про повернення суми боргу за кредитним договором.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надіслав, свою позицію не виклав.

СТИЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ.

Представник АТ «Креді Агріколь Банк» свою позицію не виклав, правом для подачі письмових пояснень щодо позову не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

Ухвалою суду від 04.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

10.06.2024 на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2024 представником позивача усунуто недоліки.

21.06.2024 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача ОСОБА_2 одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, надавши усі необхідні докази. Просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа АТ «Креді Агріколь Банк» отримало в електронному вигляді ухвалу про відкриття провадження на електронну адресу вказану в позові 25.06.2024 (а.с.48).

Відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї.

На адресу повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи №732 (а.с.50).

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом.

У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

15.01.2021 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір №1/4062541, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн строком на 36 місяців - з 15.01.2021 по 14.01.2024 (а.с. 9).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - графік платежів по кредиту, як день повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Згідно з пунктом 1.3. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті банку: www.credit-agricole.ua.

Згідно з пунктом 2.1.кредитного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 в Банку.

Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту.

Згідно з пунктом 2.6. кредитного договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами банку ознайомлений і згодний; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до додатку № 1 до комплексного договору № 1/4062541 від 15.01.2021, відповідачем погоджено загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит про, що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с. 10).

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, що підтверджується випискою з рахунку (а.с. 12-17). Відповідач своїх вимог щодо сплати передбачених договором платежів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому ОСОБА_1 від 15.01.2021 загальна сума заборгованості складає 15555,70 грн, яка складається з строкової заборгованості в сумі 10328,59 грн, простроченої заборгованості в суму 1883,15 грн, нарахованих відсотків в сумі 15,10 грн, прострочених відсотків в сумі 763,86 грн, комісії в сумі 427,50 грн та простроченої комісії в сумі 2,137,50 грн (а.с. 11).

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача (а.с.22-30).

Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 2-2021 від 05.08.2021, реєстру прав вимоги № 6 від 18.01.2022 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №1/4062541 від 15.01.2021, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 на суму 15555,70 грн (а.с. 31-33).

Згідно з копією платіжної інструкції № 13810 від 19.01.2022 року ТОВ «Брайт-К» сплатило АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору (а.с. 35).

24.01.2022 за вих. № 1420 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом але зазначену вимогу позичальник проігнорував (а.с.18).

30.04.2024 за вих. № 3997 позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, зазначену вимогу позичальник проігнорував (а.с.20).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 526 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (стаття 516 ЦК України).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (пункт 1 статті 510 ЦК України).

Свої зобов`язання кредитор за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідачем вказані доводи та розрахунок не спростовано.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку ні первісному кредитору, ні позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів.

Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до пункту 1.3.1 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно, в розмірі 15 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.

Імперативним приписом третього абзацу частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час укладання договору кредитодавцю заборонялося у договорі про надання споживчого кредиту встановлювати будь-які збори, відсотки, комісії, які не є послугами у визначенні цього Закону.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою в розумінні цього Закону є нікчемними.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту встановлюються Законом.

Оскільки, відповідно до умов кредитного договору, що укладений між сторонами, банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом (в редакції на час укладення кредитного договору), послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положенні договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Частиною 1 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. При цьому законодавством визначено наслідки невідповідності правочину актам цивільного законодавства, зокрема можливість визнання його недійсним за рішенням суду або його нікчемність у випадках, визначених законом (ст.215 ЦК України).

Таким чином, встановлення у кредитному договорі несправедливих умов щодо сплати щомісячної плати (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача суперечить актам цивільного законодавства, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь, внаслідок чого виникає істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року при розгляді справи № 6-2071цс16, предметом якої був спір про визнання недійсним положення кредитного договору, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та фізичною особою, яким встановлено плату за обслуговування кредиту (комісію). При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, виходячи з положень ст.ст.1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року № 686/5078/18.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що встановлення у кредитному договорі несправедливих умов щодо сплати щомісячної плати (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача суперечить актам цивільного законодавства, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь, внаслідок чого виникає істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживач, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 14107,50 грн задоволенню не підлягають.

Що стосується нарахування та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом, які нараховані за період з 19.01.2022 по 30.04.2024 року, то суд виходить із такого.

Як видно з матеріалів справи ТОВ «ФК «Брайт-К» 30.04.2024 надіслав ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за комплексним договором № /4062541 від 15.01.2021. За змістом цієї вимоги банк, на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги достроково повернути банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі, передбачені договором. Тобто, таким чином банк як сторона у зобов`язанні змінив строк виконання зазначеного договору, оскільки скористався правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, а ОСОБА_1 натомість мав сплатити банку всю вартість кредиту до 30.05.2024. Отже, з 30.05.2024 в банку припинилося право нараховувати проценти та інші платежі за користування кредитом.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування, яка нарахована за період з 19.01.2022 по 30.04.2024 підлягає задоволенню.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.5) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (54,90 %) в сумі 1329,90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» заборгованість за кредитним договором № 1/4062541 від 15 січня 2021 року в розмірі 17173,96 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» судові витрати в розмірі 1329,90 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» (, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1).

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ