Справа № 481/226/24
Провадж.№ 2/481/134/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

08.05.2024 рокуНовобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря судових засідань Кузьміної Н.П., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача 1- Філіпського О.В., представника відповідача 2 Нофенко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління поліції України в Миколаївській області, Миколаївської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

Встановив :

08.02.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління поліції України в Миколаївській області, Миколаївської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України, про стягнення в солідарному порядку шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів , що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 89 424 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що 06 жовтня 2022 року позивач разом з місцевим мешканием с. Станційне ОСОБА_4 поїхали по гриби до полезахисної лісосмуги неподалік села Станційне. Піл час збирання грибів в лісосмузі виявили покинуту позицію військовослужбовців у вигляді окопів та бліндажів. На землі поряд побачили фрагменти свіжоспиляного дерева породи "Клен", фрагменти були довжиною по 2- 2,5 метра, всього близько 15 шт. Поряд з вказаними фрагментами був пеньок зі свіжими слідами спилів висотою близько 1 метра. Також, на вказаній місцевості в ямі бліндажу побачили, фрагменти дерева породи «тополь», близько 16 шт, довжиною по 30-40 см кожний. Так, як військовослужбовці на вказаній місцевості не було, ОСОБА_3 вирішив забрати вказані напиляні відрізки дерев додому для опалювання власних приміщень, та частину хотів завести військовослужбовцям у м. Новий Буг. Наступного дня 07.10.2022 ОСОБА_3 попрохав місцевих мешканців села Станційне ОСОБА_5 та ОСОБА_4 допомогти йому так, як він є особа похилого віку та має вади здоров`я. 07 жовтня 2022 року завантаживши на причіп, який знаходився в користуванні позивача, державний реєстраційний номер 3580 НІ, вказані дерева, він був затриманий працівниками поліції ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області. Працівниками поліції було складено протокол місця огляду події та вилучено в позивача: автомобіль марки ВА3- 2109 сірого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; причеп марки "Краз - 813810" з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , які знаходилися в користуванні позивача; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ; бензопилу з маркуваням "Grunhelm Garden Tools "; розпилені фрагменти (відрізки) дерев в кількості 18 шт. 08 жовтня 2022 року слідчим відділом ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області внесено інформацію до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000485 за ознаками ч. 1 ст. 246 КК України. 12 жовтня 2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області по справі за № 481/982/22 провадження за № 1-кс/481/339/2022 виніс ухвалу за якою наклав арешт на усе вищеперераховане майно. Неправомірними діями правоохоронних органів було те, що санкція ст. 246 КК України не передбачає забезпечення в спосіб арешту майна для його конфіскації. 26 грудня 2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області по справі за № 481/982/22 провадження за № 1-кс/481/355/2022 частково задовольнив клопотання адвоката. Частково скасував арешт. Позивачу повернули легковий автомобіль марки ВА3-2109, реєстраційний номер НОМЕР_5 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; автомобільний причеп марки "Краз - 813810" з реєстраційним номером НОМЕР_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 . 18 жовтня 2023 року начальник СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Бабій А.В. виніс постанову про закриття кримінального правопорушення через відсутності в діяннях позивача складу кримінального правопорушення. 02 листопада 2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області по справі за № 481/982/22 провадження за № 1-кс/481/785/2023 виніс ухвалу про скасування арешту бензопили з маркуванням "Grunhelm Garden Tools" та розпилені фрагменти (відрізки) дерев в кількості 18шт. Позивач стверджує, що є особою похилого віку, йому дуже необхідний транспортний засіб, в якості засобу пересування та доставки онука разом із дружиною до лікарні, сина на службу в різні часи доби. Не правомірними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду грубо порушено право позивача на користування належним йому майном, незаконно позбавлений на можливості готувати дрова в період опалювального періоду 2022 -2023 року через арешт бензопили, що призвело до психічних страждань.

На протязі 379 днів позивач був у психічному напруженні через арешт його майна, а також через можливість пред`явлення підозри, обвинувачення. Позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 50000 грн. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провалиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. На день звернення до суду мінімальний розмір заробітної плати складає 7100 гривень, мінімальна заробітна плата за годину - 48 грн. за один день (48x8-384)384 гривні. За 11 днів складає (384 х 11=4224) 4224 грн.

З дня вилучення майна від 06 жовтня 2022 року до 18 жовтня 2023 року минуло 12 місяців.

Загальна сума моральної шкоди визначеного Законом складає (7100 х 12=85200) 85200 грн. та за 11 днів складають (85200+4224= 89424 гривні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 08 лютого 2024 року згадані вище матеріали справи передано судді Уманській О.В. для розгляду.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 09.02.2024 року провадження по справі відкрито, справу призначено до підготовчого судового засідання.

21 лютого 2024 від Відповідача 1 Миколаївської обласної прокуратури до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Право на відшкодування шкоди за рахунок держави незалежно від вини судово-слідчих органів закріплено у ст. 56 Конституції України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 1167, 1176 ЦК України. Позивачу підозра у вчиненні кримінального правопорушення не оголошувалась, незаконність накладення арешту в рамках кримінального провадження не встановлювалась, а тому у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, навність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, а сам по собі факт скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадження, не є безумовною підставою для стягнення шкоди без установлення усіх складових елементів, необхідних для цивільно-правової відповідальності.

22 лютого 2024 року від Відповідача 2, ГУНП в Миколаївській області, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, як правило, є відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб. Жодного судового рішення, що набрало законної сили щодо визнання дій чи бездіяльності посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень немає. Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних належних доказів того, що йому завдано моральну шкоду, в чому проявилися наслідки такої шкоди, а отже відсутні підстави передбачені законом для стягнення компенсації за завдану моральну шкоду. У позивача відсутнє право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування Позивач в рамках кримінального провадження не був затриманий та йому не оголошувалось повідомлення про підозру, звідси твердження позивача про перебування його під слідством не відповідають дійсності.

28 лютого 2024 року від Відповідача 3, Державної казначейської служби України, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173, 1174 ЦК України. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень п. 10 ч.2 ст. 16, ст. ст. 21, 1173, 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Позивачем не надано належних доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та завданою шкодою, а також не надано документів щодо протиправності в діях поліції. У позовних вимогах позивач просить стягнути шкоду з Казначейства. Разом з тим, статтею 176 ЦК України розмежовано відповідальність Держави та створених нею юридичних осіб, а саме: «Юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад». Тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з Казначейства шкоди спричиненої органами слідства безпідставні.

10.04.2024 року підготовче судове засідання у справі закрите, а справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 , позов підтримали, просили його задовольнити.

Представники Відповідача 1 Філіпський О.В. та Відповідача 2 ОСОБА_6 у судовому засіданні, проти задоволення позову заперечували, пославшись на обґрунтування своїх відзивів на позов.

Представник відповідача 3 Самарська Т.А. в судове засідання не з`явилась, подавши відзив на позов, у якому також заперечував проти задоволення позовних вимог, та просила проводити судові засідання без її участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позовної заяви, відзивів та дослідивши додані до письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Частинами 1, 2, 7 статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року

№ 266/94-ВР ( далі Закону № 266/94-ВР ).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 266/94-ВР відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Стаття 2 Закону № 266/94-ВР містить вичерпний перелік випадків виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином, у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до ст. 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,3,4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету. Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувало кримінальне провадження №0000485 від 08.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом того, що 07.10.2022 року до чергової частини ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення проте, що у полезахисній смузі на території Нововбузької ОТГ Баштанського району Миколаївської області, біля с. Станційне виявлено незаконну порубку лісових насаджень.

12.10.2022 року по даному кримінальному провадженню, ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області, було накладено арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, яке вилучене в ході огляду місця події 07.10.2022 в рамках кримінального провадження №0000485 від 08 жовтня 2022 року, а саме: легковий автомобіль марки Ваз-2109 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 та яким фактично користується ОСОБА_3 ; автомобільний причеп марки Краз 813810 з реєстраційним номером НОМЕР_6 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 належить ОСОБА_8 ; фрагменти (відрізки) дерев в кількості приблизно 18 штук, які знаходяться у причепі; бензопилу маркуванням Grunhelm Garden Tools в пластиковому корпусі сіро-зеленового кольору; фрагменти (відрізки) дерев у кількості 28 штук, які знаходились у захисному лісовому насадженні, які залишити на зберіганні у ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

26.12.2022 року ухвалою слідчого судді частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 12.10.2022 року, який полягає у вигляді заборони користування майном, вилученим 07.10.2022 року під час огляду місця події проведеного в полезахисній лісовій смузі, розташованої на відстані близько 2 кілометрів він населеного пункту с. Станційне Новобузької територіальної громади Баштанського району Миколаївської області в рамках кримінального провадження №0000485 від 08.10.2022 року, а саме: легковий автомобіль марки Ваз-2109 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 та яким фактично користується ОСОБА_3 ; автомобільний причеп марки Краз 813810 з реєстраційним номером НОМЕР_6 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 .

Постановою слідчого у кримінальному провадженні - начальника СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Бабія А.В. від 18.10.2023р. кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 08.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

22.11.2023 року ухвалою слідчого судді арешт на майно, накладене ухвалою слідчого судді від 12.10.2022 року, скасовано повністю.

Як на підставу для задоволення позовних вимог, позивач посилається на незаконність арешту вказаного автомобіля, причепа, бензопили та деревини.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав, серед іншого, ухвалу слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2023 року, якою було скасовано арешт на майно, вважаючи, цей процесуальний документ таким, в розумінні пункту 1-1 частини 1 статті 2 Закону№ 266/94-ВР.

Разом з тим, зі змісту цієї ухвали вбачається, що до висновку про можливість скасування арешту слідчий суддя дійшла мотивуючи тим, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, відпала потреба, оскільки досудове розслідування завершено.

Інших доказів незаконності арешту майна позивача суду не надано.

Суд також не може прийняти, посилання ОСОБА_3 , що він в період часу з 06 жовтня 2022 року по 18 жовтня 2023 року перебував під слідством, виходячи з такого.

У рішенні Конституційного Суду України № 9-рп/99 від 27.10.1999 року по справі №1-15/99 вирішено питання щодо визначення моменту, з якого настає кримінальна відповідальність, та моменту, з якого особа вважається притягненою до кримінальної відповідальності (притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину).

Таким чином, при визначенні періоду перебування під слідством і судом слід враховувати положення п.14 ч.1 ст.3 КПК України, згідно якого притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 132/1436/17.

Як видно з пояснень позивача, а також наданих суду доказів, ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлявся, а тому його не можна вважати таким, що перебував під слідством, що не дає підстав для застосування до нього Закону № 266/94-ВР, в тому числі стягнення на його користь моральної шкоди, передбаченої пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону.

Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази приводять суд до висновку про те, що у ОСОБА_3 не виникло права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» , а тому його позов підлягає відмові в задоволенні.

Відповідно до вимог ч.7 ст.141 ЦПК України судові витрати( судовий збір, від сплати якого позивач звільнений), пов`язані з розглядом справи, компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

Ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління поліції України в Миколаївській області, Миколаївської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач 1: Головне управління Національної поліції України в Миколаївській області, юридична адреса : 54001, місто Миколаїв, вулиця Декабристів, 5, .

Відповідач 2 : Миколаївська обласна прокуратура, юридична адреса :54030, м. Миколаїв , вулиця Спаська, 28, .

Відповідач 3: Державна казначейська служба України, юридична адреса: 01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, .

Повний текст рішення виготовлений 17.05.2024 року.

Суддя