УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

13 грудня 2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Єпішин Ю.М., розглянувши заяву Ковальчук Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення справи за позовною заявою адвоката Предместнікова Олега Гарійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики у внаслідок безгрошовості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом адвоката Предместнікова Олега Гарійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики у внаслідок безгрошовості.

Адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про забезпечення позовної заяви адвоката Предместнікова Олега Гарійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики у внаслідок безгрошовості.

Заяву мотивовано тим, що предметом спору у вказаній справі є грошові кошти у сумі 1300000 (один мільйон триста тисяч) доларів США.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20.04.2021 року вжито заходи забезпечення позову у даній справі, а саме сумарно накладено арешт на майно вартістю 2074312,71 грн., з яких авто 513006,34 грн. та квартира 1543006,00 грн.

В результаті завершення розгляду судової справи №766/16332/20 ОСОБА_2 набув у власність наступне майно:- магазин промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1 ; - машиномісце № НОМЕР_1 у підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_2 ; - нежитлове приміщення площею 107,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 ; - житловий будинок загальною площею 229 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ; - нежилі приміщення площею 171,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 ; - магазин промислових товарів, за адресою: АДРЕСА_6 .

За рахунок зазначеного майна ОСОБА_1 також подано заяву про забезпечення позову. Таким чином сумарна вартість наявного у ОСОБА_2 майна в Україні становить 12040336 грн. При заборгованості 53476067,84 грн. Зазначає, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не працює та постійно проживає в Німеччині. Окрім майна на території Україні у ОСОБА_2 наявне майно у ФРН, а саме:

- 2.00/1.00 часток у власності наступної нерухомості, що розташована за адресою: район Нойхаузер, аркуш 4889, номер земельної ділянки НОМЕР_2 АДРЕСА_7 до 12.830 квадратних метрів 39.41.43.45.47 АДРЕСА_8 житлові будівлі, підземний паркінг, дворова територія, господарські споруди, що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру та позначені в плані розподілу 36140 за номером 74.;

- 1/390 нежитлового приміщення 53.80/1.000 часток у власності на вищезазначену нерухомість в районі Нойхаузен, аркуш 25130, що випливає з індивідуальної власності на вказаний підземний паркінг, який позначено в плані розділу №6140 за номером 526;

- 84/1000 часток у власності АДРЕСА_9 забудована та незабудована площа 1.038 кв.м., що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру з підвалом, що позначено в плані розділу номером 3, земельної ділянки з кадастровим номером 1020, відповідних правоздатних осіб по праву будівельного наділу в районі Моосах, аркуші 24756 з 24776 за номером будівлі 1.

Заявник зазначає, що забезпечення позову в цій частині єдина можливість в майбутньому виконати рішення суду в повному обсязі, застосування зазначеного заходу забезпечення позову унеможливить подальшу зміну власника зазначеного майна до закінчення розгляду справи, що відповідає меті забезпечення позову. Окрім того, зазначає, що заходи забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується тимчасово лише можливість розпоряджатися ним та обраний вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Зважаючи на викладене просить задовольнити заяву та вжити заходів додаткового забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на об`єкт нерухомості, належний відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 , а саме: 2.00/1.00 часток у власності наступної нерухомості, що розташована за адресою: район Нойхаузер, аркуш 4889, номер земельної ділянки НОМЕР_2 АДРЕСА_7 до 12.830 квадратних метрів 39.41.43.45.47 АДРЕСА_8 житлові будівлі, підземний паркінг, дворова територія, господарські споруди, що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру та позначені в плані розподілу 36140 за номером 74.; 1/390 нежитлового приміщення 53.80/1.000 часток у власності на вищезазначену нерухомість в районі Нойхаузен, аркуш 25130, що випливає з індивідуальної власності на вказаний підземний паркінг, який позначено в плані розділу №6140 за номером 526; - 84/1000 часток у власності АДРЕСА_9 забудована та незабудована площа 1.038 кв.м., що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру з підвалом, що позначено в плані розділу номером 3, земельної ділянки з кадастровим номером 1020, відповідних правоздатних осіб по праву будівельного наділу в районі Моосах, аркуші 24756 з 24776 за номером будівлі 1;

- заборони ОСОБА_2 , вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. ч. 1,2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд зауважує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під час оцінки зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення боргу за договором позики на суму 1300000 (один мільйон триста тисяч) доларів США.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2024 року (Справа № 766/10373/20, провадження 2-з/766/206/24) частково задоволено заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та накладено арешт на нерухоме майно, яке зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), а саме: - магазин промислових товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - машиномісце № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - нежитлове приміщення, площею 107,9 кв.м. розташованого за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - житловий будинок, загальною площею 229 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; - нежилі приміщення площею 171,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; - магазин промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Реальна ринкова ціна об`єкту нерухомості, належної відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 , а саме: 2.00/1.00 часток у власності наступної нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 , номер земельної ділянки НОМЕР_2 АДРЕСА_7 до 12.830 квадратних метрів 39.41.43.45.47 АДРЕСА_8 житлові будівлі, підземний паркінг, дворова територія, господарські споруди, що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру та позначені в плані розподілу 36140 за номером 74.; 1/390 нежитлового приміщення 53.80/1.000 часток у власності на вищезазначену нерухомість в районі Нойхаузен, аркуш 25130, що випливає з індивідуальної власності на вказаний підземний паркінг, який позначено в плані розділу №6140 за номером 526; - 84/1000 часток у власності АДРЕСА_9 забудована та незабудована площа 1.038 кв.м., що випливає з індивідуальної власності на вказану квартиру з підвалом, що позначено в плані розділу номером 3, земельної ділянки з кадастровим номером 1020, відповідних правоздатних осіб по праву будівельного наділу в районі Моосах, аркуші 24756 з 24776 за номером будівлі 1 - становить 276000,00 євро.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 набуто право власності на вказане майно на підставі остаточного рішення Земельного суду Мюнхена I Федеративної республіки Німеччина від 13.07.2023 року, у справі №20 О 3176/21, згідно якого ОСОБА_1 повинен його передати у одноосібну власність ОСОБА_2 .

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано.

Юрисдикція судів України, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Заявник не обґрунтував належним чином необхідність та співмірність вжиття вказаних ним заходів забезпечення позову щодо майна, яке знаходиться у Федеративній республіці Німеччина.

Наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду в майбутньому по суті спору, ґрунтується виключно на припущеннях заявника.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 149-150, 156, 158, 258-260, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Херсонський міський суд Херсонської області. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.М.Єпішин