Провадження № 2/761/8746/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Савицький О.А., розглядаючи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 р. КП ВО КМР (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 83034,21 грн, інфляційні втрати у сумі 39623,06 грн, три проценти річних у сумі 10807,41 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

Ухвалою від 02.09.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

На адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача про відмову у відкритті провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, нарахованої відповідачу як власнику нежитлових приміщень, який використовує ці приміщення як фізична особа-підприємець у своїй господарській діяльності, а тому заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, з 29.03.2011 р. відповідач є фізичною особою-підприємцем, господарська діяльність якого пов`язана у тому числі зі здаванням в оренду власного нерухомого майна, у зв`язку з цим відповідно до договору оренди нежитлових приміщень № 01/01-24 від 29.12.2023 р. відповідач надав нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 13 (групи приміщень № 36) за адресою: АДРЕСА_1 , по яких утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію, в оренду АТ «Банк Кредит Дніпро».

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 р. у справі № 910/2861/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 р. у справі № 922/4239/16 зазначила, що відповідач як фізична особа є власником спірної квартири, договірних відносин між сторонами у справі не було. Суди встановили факт споживання відповідачем теплової енергії у цьому приміщенні та здійснення ним підприємницької діяльності з надання перукарських послуг шляхом розміщення перукарні. Відомостей про припинення підприємницької діяльності відповідача станом на дату звернення з позовом до суду немає. Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у цій справі позов стосується невиконання відповідачем обов`язку зі сплати вартості спожитої теплової енергії у приміщенні, власником якого є він як фізична особа, який здійснює в цьому приміщенні підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. Оскільки предметом спору у цій справі є стягнення вартості спожитої теплової енергії у приміщенні, в якому відповідач як фізична особа-підприємець надає перукарські послуги, між сторонами існують правовідносини, які притаманні господарській діяльності, тому Велика Палата Верховного Суду вважала обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про вирішення цього спору у порядку господарського судочинства, оскільки наявні у справі докази свідчать про використання приміщення відповідачем як фізичною особою-підприємцем у своїй господарській діяльності.

З огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин, з врахуванням того, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, нарахованої відповідачу як власнику нежитлових приміщень, який використовує ці приміщення як фізична особа-підприємець у своїй господарській діяльності, суддя вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду за правилами господарського судочинства

Згідно з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки провадження у справі вже відкрито, а зазначена представником відповідача у своїй заяві обставина згідно з вимогами закону є підставою на даній стадії судового розгляду для закриття провадження у справі, суддя вважає за можливе провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 255, 259-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: