Справа № 450/2293/24 Провадження № 2/450/1446/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши заяву представника відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скерування матеріалів справи за підсудністю по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання майнових прав на квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання за позивачем майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 17.11.2023 року.

09.12.2024 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява представника відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Рівненської області на розгляд в межах справи № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Зава мотивована тим, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства. На підставі наведеного просив заяву задоволити.

Дослідивши подану заяву та матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку :

Судом встановлено, що Господарським судом Рівненської області 04.12.2024 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі № 918/1061/24 про банкрутство ОСОБА_1 , а провадження у даній цивільній справі відкрито 03.06.2024 року.

21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14 травня 2020 року у справі №903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах №908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі № 921/557/15-г.

У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикції усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21.10.2019 року Кодексу України з процедур Банкрутства, повинен відбуватися саме і виключно Господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постановах від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19), відступати від яких немає правових підстав.

Випадки передачі справ з одного суду до іншого при розгляді справи в порядку цивільного судочинства визначені ст. 31 ЦПК України, згідно якої до підстав такої передачі відносяться наступні: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки ЦПК України не містить положень щодо дій суду у випадку відкриття стосовно боржника провадження з приводу банкрутства, то в такому випадку необхідно керуватись ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

При цьому, судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц в якій зазначено, що зі змісту норм Кодексу України з процедур банкрутства убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства. З огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позови до боржника, який перебуває в процедурі банкрутства, повинні розглядатись в межах справи про банкрутство.

Як вже було встановлено судом, ухвалою Господарського суду Рівненської області 04.12.2024 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі № 918/1061/24 про банкрутство ОСОБА_1 , а провадження у даній цивільній справі відкрито 03.06.2024 року.

З огляду на вказане, провадження у даній справі відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене вище спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

При цьому, зустрічний позов містить вимоги немайнового характеру, однак вимоги первісного та зустрічного позову тісно пов`язані між собою, вирішення яких впливатиме на майнові права та обов`язки кожної із сторін у даній справі, а тому розгляд таких окремо є недоцільним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву представника відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скерування матеріалів справи за підсудністю, слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 31, 259, 260, 261, 354 ЦПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву представника відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 Михайленко Є.О. про скерування матеріалів справи за підсудністю - задоволити.

Цивільну справу № 450/2290/24 за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання майнових прав на квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру - передати до Господарського суду Рівненської області для розгляду судом в межах справи № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош