Справа № 761/9824/24
Провадження № 2/761/6245/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_5.,

представника відповідача - Тараненко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання актів недійсними та скасування нарахованої заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 (наді по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі по тексту - відповідач) в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення нарахування позивачу плати за самовільне водокористування за період з 07.05.2023 по 06.06.2023 відповідно до рахунків №161/10/23 від 30.06.2023 в розмірі 9722,88 грн. та №162/10/23 від 30.06.2023 в розмірі 17 318,88 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником двох нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,6 кв.м. та 99,8 кв.м.

Час від часу позивач здає вищезазначені нежитлові приміщення в оренду, будучи зареєстрованим підприємцем.

16.06.2022 позивач в черговий раз переуклав з відповідачем договір №26817/5-10-Т про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення строком до 16.12.2022. Договір уклала за довіреністю від імені споживача послуг ОСОБА_2 , дані якої зазначено в договорі.

З 17.12.2022 по 11.08.2023 між позивачем та відповідачем були продовжені договірні відносини, про що свідчить оплата позивачем рахунків за користування водою, прийняття коштів відповідачем, здійснення перевірок лічильника відповідачем.

Станом на 26.06.2023 у споживача існувала передплата по зазначеному договору в розмірі 2 359,01 грн.

11.08.2023 між позивачем та відповідачем укладено новий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №27957/5-10-Т.

У відповідності до умов договору, який діяв до 11.08.2023, довіреною особою є ОСОБА_2 , на ім`я якої 07.12.2020 позивач видав довіреність на представництво інтересів в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях та ін. з усіх питань, що стосуються позивача як власника нежитлових приміщень загальною площею 69,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 07.12.2023.

Будь-яких інших довіреностей на представництво інтересів позивача, в тому числі і перед відповідачем, станом на травень 2023 року позивачем не видавалось.

25.08.2023 на адресу позивача надійшло два Попередження про припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення у випадку несплати обсягу послуг за рахунками №161/10/23 від 30.06.2023 в розмірі 9722,88 грн. та №162/10/23 від 30.06.2023 в розмірі 17 318,88 грн. в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання Попередження.

Зазначений рахунок складений за безоблікове, самовільне користування послугами.

08.09.2023, у відповідь на адвокатський запит, стороною позивача отримано копії двох Актів обстеження водопостачання та водовідведення об`єкту №009113 та №009114 від 06.06.2023 на підставі яких позивачу була нарахована штрафна санкція за безоблікове, самовільне користування послугами.

Позивач вказує, що в зазначених Актах в графі «представник споживача» зазначено прізвища осіб, які не мають жодного відношення до позивача та його довіреної особи, а також до укладання та супроводження укладеного між позивачем та відповідачем договору №26817/5-10-Т, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без долучення до Актів будь-яких підтверджуючих документів про представництво інтересів споживача перед відповідачем.

Крім того, в п. 7 спірних Актів обстеження були зазначені вимоги в термін до 13.06.2023 звернутись в договірний відділ щодо заключення договору на послуги водопостачання і водовідведення із наданням необхідних документів згідно переліку; споживачем порушено Розділ ІV п.2, а саме самовільне приєднання без договірних відносин.

Позивач стверджує, що між ним та відповідачем продовжували існувати договірні відносини, які виникли на підставі договору від 16.06.2022 №26817/5-10-Т, тому зазначені в Акті відомості про самовільне приєднання до мереж водопостачання та водовідведення є таким, що не відповідають дійсності. Жодна із сторін після закінчення строку його дії не відмовилась від нього, а тому він є пролонгованим на наступний календарний рік, до 16.06.2023.

На підставі зазначеного позивач просив суд про задоволення позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог ст. 178 ЦПК України.

30.04.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані послуги є різновидом претензії, що не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Обраний позивачем спосіб захисту не відновлює порушене право позивача. Акт обстеження водопостачання та водовідведення об`єкту не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін, тому до таких Актів не можуть застосовуватись положення статей 203, 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину. Відповідач здійснював безоблікове, самовільне користування послугами, що є порушенням п. 2 Розділу 4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190. Укладений між позивачем та відповідачем договір від 16.06.2022 №26817/5-10-Т про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є строковим, оскільки його положеннями визначено строк його дії до 16.12.2022. Також умовами зазначеного договору передбачено спосіб та порядок його продовження, що позивачем зроблено не було, а тому договір припинив свою дію з 17.12.2022. Відповідач письмово повідомляв позивача попередженням від 31.01.2023 про те, що строк дії договору від 16.06.2022 №26817/5-10-Т закінчився та роз`яснив порядок для укладання/переукладання договору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

22.08.2024 від відповідача надійшли додаткові пояснення в яких представник виклав обставини направлення відповідачем позивачу листа-попередження від 31.01.2023 про закінчення дії договору на надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 16.06.2022 №26817/5-10-Т.

23.09.2024 від представника позивача надійшли додаткові пояснення з приводу поданих 22.08.2024 відповідачем додаткових пояснень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила суд про задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником двох нежитлового приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,6 кв.м. та 99,8 кв.м.

16.06.2022 ОСОБА_1 (позивач), в особі довіреної особи ОСОБА_2 , уклав з відповідачем договір №26817/5-10-Т про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі по тексту Договір).

В серпні 2023 року на адресу позивача надійшло два Попередження від 16.08.2023 про припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення у випадку несплати обсягу послуг за рахунками №161/10/23 від 30.06.2023 в розмірі 9722,88 грн. та №162/10/23 від 30.06.2023 в розмірі 17 318,88 грн., які виконано згідно Розділу 4 п. 2 «Правил користування системою централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 19.04.2021 №97 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.06.2021 за №839/36461, за виявлені порушення зазначених Правил. У зазначених Попередженнях позивачу в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання попередження запропоновано оплатити розрахунковий обсяг.

08.09.2023, у відповідь на адвокатський запит, стороною позивача отримано копії двох Актів обстеження водопостачання та водовідведення об`єкту №009113 та №009114 від 06.06.2023 на підставі яких позивачу була нарахована штрафна санкція за безоблікове, самовільне користування послугами.

На думку позивача, з 17.12.2022 по 11.08.2023 між ним та відповідачем були продовжені договірні відносини, які виникли між сторонами на підставі Договору від 16.06.2022 №26817/5-10-Т. Тому зазначені в Акті відомості про самовільне приєднання до мереж водопостачання та водовідведення є таким, що не відповідають дійсності. Крім того, в Актах обстеження водопостачання та водовідведення об`єкту в графі «представник споживача» зазначено прізвища осіб, які не мають жодного відношення до позивача та його довіреної особи, а також до укладення та супроводження укладеного між позивачем та відповідачем Договору. Дії відповідача щодо проведення нарахування позивачу плати за самовільне водокористування позивач вважає неправомірними на підставі чого просить суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.

16.06.2022 між ПрАТ "АК "Київодоканал" як виконавцем та ОСОБА_1 як споживачем укладено договір №26817/5-10-Т про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Згідно п. 1.1. Договору та дислокації об`єктів централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (яка є невід`ємною частиною цього Договору), Виконавець (відповідач) зобов`язується надавати Споживачу (позивачу) послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у нежитловому приміщенні в літ. А (кафе-сауна) сауна кафе-бар по АДРЕСА_1 .

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 905 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Згідно п. 7.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 16 грудня 2022 року. Дію цього договору може бути продовжено за згодою Сторін на узгоджений ними строк шляхом укладання додаткової угоди до договору. В іншому випадку після закінчення терміну дії договору, Виконавець має право припинити надання послуг до повного виконання Споживачем взятих на себе зобов`язань за цим договором та врегулювання договірних відносин з Виконавцем.

Отже, укладений між позивачем та відповідачем договір є строковим.

З огляду на те, що жодних додаткових угод до Договору, зокрема в частині продовження його дії, між позивачем та відповідачем укладено не було, що не заперечувалось стороною позивача, то з 17.12.2022 Договір припинив свою дію.

За наведених обставин, позиція позивача відносно того, що після закінчення строку дії Договору договірні відносини між сторонами були продовжені є необґрунтованою, оскільки Договором прямо передбачено спосіб та порядок його продовження, що позивачем зроблено не було.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частинами 1, 2 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Позивачем заявлено вимогу щодо визнання направомірними дій відповідача щодо проведення нарахування плати за самовільне безоблікове водокористування.

Разом з тим, оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані послуги є різновидом претензії, що не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Доводи позивача, зазначені у цьому позові, можуть бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення плати за безоблікове водокористування.

Вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання неправомірними дій щодо нарахування плати за надані послуги, позивач прагне досягнути правової визначеності, тобто підтвердження відсутності у відповідача права на одержання від позивача плати за надані послуги.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.07.2022 у справі № 918/662/21.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц, провадження №61-909св17, зазначив, що оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не відновлює можливе порушене право позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №464/1350/18.

Окремо слід зазначити, що за змістом позовної заяви, позивач вважає акти обстеження об`єкта водопостачання та водовідведення незаконними та такими, що підлягають визнанню недійсними, проте прохальна частина позовної заяви не містить такої вимоги.

Так, у відповідності до положень ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Акти обстеження водопостачання та водовідведення об`єкту не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки їхнє підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін, а лише засвідчує певні обставини, фіксує наявність/відсутність певних порушень. Отже, до таких Актів не можуть застосовуватись положення статей 203, 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158 гс18, викладена правова позиція про те, що суб`єкт порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Слід зазначити, що вимога про визнання неправомірними дій щодо проведеного нарахування та вимога про визнання акту недійсним за своєю правовою природою є вимогами про встановлення певних обставин та надання їм правової оцінки на предмет правомірності висновків відповідача щодо безоблікового водокористування.

Такий спосіб не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює жодного захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, провадження № 14-125цс20.

Оскільки суд, за результатами розгляду цієї справи, дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, питання щодо наявності чи відсутності факту продовження існування між сторонами договірних відносин після закінчення строку дії Договору, не потребує дослідження в рамках розгляду цієї справи.

Отже, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи ту обставину, що суд не вбачає підстав для задоволення позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 14, 15, 16, 202, 631, 905 ЦК України, статтями 2-5, 7, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання актів недійсними та скасування нарахованої заборгованості.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.В. Аббасова