ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року місто Чернівці справа №725/10562/24

провадження №22-ц/822/1031/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шеремов Владислав Дмитрович на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Просив скасувати наказ Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» №200-ОСФ від 23 вересня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновити ОСОБА_1 на посаді телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція»; стягнути з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути судові витрати.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 листопада 2024 року передано справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шеремов В.Д. просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі вказує, що предметом позову є скасування наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» №200-ОСФ від 23 вересня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_2 » та поновлення ОСОБА_1 на посаді телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція». У зв`язку з цим, поданий ОСОБА_1 позов виник із діяльності Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України».

Згідно відомостей ЄДР адреса Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - вул. Іллєнка Юрія, будинок 42, м. Київ, 04119, а адреса Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - вул. Головна, буд. 91-А, м.Чернівці, Чернівецька область, 58001.

З огляду на вказане, існує альтернативна підсудність цієї справи між Першотравневим районним судом м. Чернівців та Шевченківським районним судом м. Києва, а право вибору суду до якого звернутися із вищезазначеним позовом, надано позивачу у відповідності до вимог ч. 7 ст. 28 ЦПК України. Керуючись відповідним правом, позивач подав цю позовну заяву саме до суду за місцезнаходженням Філії Відповідача, про що зазначається у цій заяві.

Отже, судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, порушено вимоги норм процесуального права, а саме не застосовано ч. 7 ст. 28 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд прийшов до хибного висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, що стало наслідком постановлення судом оскаржуваної ухвали.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», інтереси якого представляє Новак А.А. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказав, що позивач в позовній заяві не заявив про свій вибір підсудності, а тому суд першої інстанції застосував загальне правило підсудності і прийшов до вірного висновку про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до пункту 9 частини 1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Першотравневому районному суду м.Чернівців, оскільки місцезнаходження відповідача Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - вул. Іллєнка Юрія, буд.42, м.Київ, а тому цивільна справи підлягає направленню за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підсудність це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Для визначення підсудності спору суду необхідно з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність (юрисдикція) це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток із вказаного правила становлять альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до ч.7 ст.28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дані положення встановлюють правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності.

Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, проте, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів. Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Частиною першою статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Пункт 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, так, територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»).

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред`явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

Статтею 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч. 1). Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (ч. 3). Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (ч. 4). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру (ч. 5).

Отже, обсяг повноважень відособленого підрозділу юридичної особи на здійснення у цивільному суді повноважень сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Юридичну особу в господарських відносинах може представляти її відокремлений підрозділ. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», посилаючись на те, що працював у Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» на посаді телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» та 23 вересня 2024 року був звільнений з посади згідно наказу філії. Звільнення вважає незаконним.

В спорах, які виникають з діяльності філії організації, стороною може бути юридична особа - сама організація, а не її філія, яка не користується правами юридичної особи і тому не може бути позивачем або відповідачем у цивільному процесі.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України», , знаходиться за адресою: Україна, м.Київ, вул.Іллєнка Юрія, буд. 42, що територіально відноситься до Шевченківському районному суду міста Києва. Разом з тим, філія в місті Чернівці Акціонерного товариства Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» відноситься до відокремленого підрозділу або філіалу юридичної особи.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Філії в місті Чернівці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція», код відокремленого підрозділу №40020724, , знаходиться за адресою: Україна, місто Чернівці, вул. Головна, 91-А, директор Мороз С.М.

Трудовий позов позивача викликаний його працевлаштуванням у відокремленому структурному підрозділі Філії в місті Чернівці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція», що територіально знаходиться на території Першотравневого районного суду м. Чернівців.

Таким чином, позивач, скориставшись правилом альтернативної підсудності, обґрунтовано звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівців за місцем діяльності філії в місті Чернівці Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», що узгоджується з положеннями ч.7 ст.28 ЦПК України.

Крім цього, місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Першотравневого району міста Чернівці.

Таким чином, суд дійшов помилкового висновку про необхідність передачі справи до іншого суду, оскільки за правилами альтернативної підсудності така справа підлягає розгляду Першотравневому районному суду м.Чернівців.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, апеляційний суд при винесенні постанови вирішує питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи (правова позиція, вкладена у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18)).

Відтак, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної та касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення по суті спору у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом ухвали, яка оскаржується, здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 379 підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвала суду першої інстанції постановлена за неправильного застосування норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шеремов Владислав Дмитрович задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 листопада 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк