Справа № 372/2964/24
Провадження № 2-1535/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

10 грудня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року адвокат Луценко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивачки витрати на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 та судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що за час спільного проживання в шлюбі позивачки з ОСОБА_5 , був набутий у спільну сумісну власність житловий будинок, загальною площею 2103,8 кв.м., гостьовий будинок загальною площею 824 кв.м., лазні загальною площею 268 кв.м. та інших, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в тому числі на вказаний будинок, відтак відповідачам належать по 1/10 частці від садибного будинку. Вказав, що починаючи з жовтня 2013 року всі витрати на управління, утримання та збереження спільного майна несла виключно позивачка. Просить стягнути з відповідачів понесені витрати на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки всі співвласники зобов`язані оплачувати надані послуги, незалежно від факту їх проживання.

20.08.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

31.10.2024 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Луценка В.В. про збільшення позовних вимог, в якій останній вказав, що на час розгляду вказаної справи відповідачки добровільно грошове зобов`язання не виконали, крім того, збільшився період оплати житлово-комунальних послуг.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у його відсутність, а також просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачі, будучи повідомленими у встановленому законом порядку, до суду не з`явиоися, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надали, клопотань про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надходило.

Приймаючи до уваги викладене, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.08.2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

За час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 набули у спільну сумісну власність житловий будинок, загальною площею 2103,8 кв.м., гостьовий будинок загальною площею 824 кв.м., лазні загальною площею 268 кв.м. та інших, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на частку садибного будинку, відтак ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали по 1/10 частці від садибного будинку.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст.322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, як позивач так і відповідачі, в силу вимог статей 322, 360 ЦК України, зобов`язані утримувати майно, що їм належить, та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі № 712/10644/16.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього /pravo1/T030435.html?pravo=1" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Звертаючись до суду з позовом представник ОСОБА_1 посилався на те, що за період з 01.06.2023 року по 30.04.2024 року позивачкою було сплачено 221 782,44 грн. за електроенергію, за період з 01.10.2023 року по травень 2024 року було сплачено 5 438,38 грн. за розподіл газу, за період з 01.01.2024 року по 31.03.2024 року було сплачено 3944,23 грн. за спожитий газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Таким чином, представник позивача належними доказами підтвердив факт того, що він ніс тягар утримання спільного майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання свого майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно з ч. ч. ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, відповідачі, відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, як співвласники, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тому мають компенсувати позивачу сплачену ним 1/10 частину вартості вказаних комунальних послуг відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 1/10 від суми здійснених нею платежів в частині оплати послуг на управління, утримання та збереження спільного майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, с удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, адвокат Луценко В.В. просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 51 211,20 грн.

На підтвердження надав копію Договору № 25/04/24 від 25.04.2024 року, копію Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 25/04/24, рахунок на оплату № 22/05/24 від 22.05.2024 року, Акт наданих послуг правничої допомоги від 22.05.2024 року та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Таким чином, врахувавши складність справи, значення її для сторін, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правову допомогу, понесені позивачем ОСОБА_1 до 30000 грн. та стягнути їх з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 77, 81, 95, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виитрати на оплату послуг електроенергії за період з червня 2023 року по вересень 2024 року у розмірі 29 044,48 грн., витрати за оплату послуг з розподілу газу за період з жовтня 2023 року по жовтень 2024 року в розмірі 777,09 грн., витрати за оплату послуг спожитого газу за період з січня 2024 року по березень 2024 року у розмірі 394,42 грн., витрати за оплату послуг з професійного обслуговування систем газопостачання у період з ІІІ кварталу 2023 року по IV квартал 2024 року у розмірі 2440,77 грн., а всього стягнути 32 262,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виитрати на оплату послуг електроенергії за період з червня 2023 року по вересень 2024 року у розмірі 29 044,48 грн., витрати за оплату послуг з розподілу газу за період з жовтня 2023 року по жовтень 2024 року в розмірі 777,09 грн., витрати за оплату послуг спожитого газу за період з січня 2024 року по березень 2024 року у розмірі 394,42 грн., витрати за оплату послуг з професійного обслуговування систем газопостачання у період з ІІІ кварталу 2023 року по IV квартал 2024 року у розмірі 2440,77 грн., а всього стягнути 32 262,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виитрати на оплату послуг електроенергії за період з червня 2023 року по вересень 2024 року у розмірі 29 044,48 грн., витрати за оплату послуг з розподілу газу за період з жовтня 2023 року по жовтень 2024 року в розмірі 777,09 грн., витрати за оплату послуг спожитого газу за період з січня 2024 року по березень 2024 року у розмірі 394,42 грн., витрати за оплату послуг з професійного обслуговування систем газопостачання у період з ІІІ кварталу 2023 року по IV квартал 2024 року у розмірі 2440,77 грн., а всього стягнути 32 262,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 403 грн. 73 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Проць