УХВАЛА

09 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 757/8964/24

провадження № 61-15563ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права на інформацію,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) про визнання права на інформацію, в якому просив: визнати право клієнта ОСОБА_1 отримати від АТ КБ «ПриватБанк» копію платіжного доручення від 04 травня 2022 року, яке містить інформацію про здійснене банком 04 травня 2022 року перерахування коштів клієнта в сумі

41 576,20 грн з його банківського рахунку № НОМЕР_1 на рахунок сторонньої особи.

Банк заперечував проти позову, посилаючись на те, що ним було прийнято рішення щодо закриття програми «Бонус Плюс». Клієнти, які бажали використати накопичені бонуси, могли це зробити до 30 квітня 2022 року, а

невикористані клієнтами бонуси Банк направив на рахунок Збройних Сил України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року позов задоволено. Визнано право клієнта ОСОБА_1 отримати від АТ КБ «ПриватБанк» копію платіжного доручення від 04 травня 2022 року, яке містить інформацію про здійснення банком 04 травня 2022 року перерахування коштів клієнта в сумі 41 576, 20 грн з його банківського рахунку

№ НОМЕР_1 на рахунок сторонньої особи.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

22 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року (повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року) у справі № 757/8964/24, відповідно до якої просить скасувати вказану постанову апеляційного суду, а справу направити на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки касаційна скарга подана в межах тридцятиденного строку з дня вручення заявнику оскарженої постанови апеляційного суду.

Водночас колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У розглядуваній справі спір виник з приводу визнання права на отримання від АТ КБ «ПриватБанк» копії платіжного доручення щодо перерахування коштів в сумі 41 576,20 грн.

В ухвалі від 26 лютого 2024 року про відкриття провадження у справі

№ 757/8964/24 Печерський районний суд міста Києва вказав про належність цієї справи до категорії справ незначної складності.

Верховний Суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що розглядувана справа належить до категорії справ незначної складності та не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження та/або справою, ціна позову в якій перевищує шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже справа № 757/8964/24, для цілей ЦПК України, є малозначною.

Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що розглядувана справа має виняткове значення для нього.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема не встановлено, що справа має виняткове значення для позивача.

Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, однак встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц).

Незгода позивача із оскарженим судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у справі

№ 757/8964/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 757/8964/24.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников