ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 758/1593/23

провадження № 61-14105св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року в складі судді Петрова Д. В. та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Кулікової С. В., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» (далі - ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»), у якому просила поновити її на роботі в ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 06 грудня 2022 року до дня поновлення на роботі.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 2006 року перебувала в трудових відносинах з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» та працювала на посаді заступника головного бухгалтера-начальника відділу бухгалтерського обліку.

05 грудня 2022 року її звільнили з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Вважала звільнення незаконним. Відповідач не врахував її, як працівника, якому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, переважного права на залишенні на роботі. Крім того, звільнив її після того, як вона звернулася до правоохоронних органів з заявою щодо вчинення корупційних дій на підприємстві.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ від 29 листопада 2022 року № 125-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника головного бухгалтера - начальника відділу бухгалтерського обліку.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на рівнозначній посаді.

Стягнено з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 грудня 2022 року по 24 квітня 2023 року, визначену без утримання податків та інших обов`язкових платежів, у сумі 172 307,00 грн.

Стягнено з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Стягнено з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивача з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, здійснено відповідачем з порушенням вимог закону. Відповідач не запропонував позивачу всі наявні вакантні посади на підприємстві.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2023 року ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 рокута постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року й ухвалити нове рішення.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року в справі № 696/985/15-ц, від 05 березня 2018 року в справі № 757/35526/14-ц, від 11 квітня 2018 року в справі № 306/898/17, від 13 грудня 2018 року в справі № 577/256/18, від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц, від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18, від 06 листопада 2020 року в справі № 760/11145/18, від 02 грудня 2020 року в справі № 751/1198/18, від 30 вересня 2021 року в справі № 462/1930/19, від 19 серпня 2022 року в справі № 334/4326/17, від 08 березня 2023 року в справі № 734/1795/20; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема не врахували, що підприємство пропонувало позивачу роботу за професією та спеціальністю, від якої вона відмовилась, а забезпечити її іншою роботою, яку б вона могла виконувати, підприємство не могло.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

01 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення. Відзив надісланий з незначним пропуском установленого судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження строку. Зважаючи на положення частини другої статті 127 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе продовжити позивачу строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

22 грудня 2023 справа № 758/1593/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 працювала на посаді заступника головного бухгалтера-начальника відділу бухгалтерського обліку.

Наказом ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» № 110 від 02 вересня 2022 року «Про затвердження нової організаційної структури підприємства», у зв`язку з проведенням змін в організації виробництва і праці, зокрема вирішено скоротити посаду заступника головного бухгалтера-начальника відділу бухгалтерського обліку.

04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 ознайомилася з попередженням про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посади.

Одночасно з цим повідомленням позивачу було запропоновано переведення на посаду бухгалтера II категорії (з дипломом магістра) на час відсутності основного працівника (відпустка по догляду за дитиною) Київської філії або на посаду фахівця планово-економічного відділу на час відсутності основного працівника (відпустка по догляду за дитиною).

Згоди на переведення на одну з цих посад ОСОБА_1 не надала, про що свідчить її підпис на попередженні.

Наказом ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» № 125-к від 29 листопада 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 05 грудня 2022 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок урахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 42, 49-2 КЗпП України.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Суди встановили, що 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 попередили про наступне вивільнення з займаної нею посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Того ж дня позивачу були запропоновані дві посади: бухгалтера II категорії та фахівця планово-економічного відділу, від яких вона відмовилася.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про незаконність звільнення позивача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на підприємстві були наявні вакантні посади, які ОСОБА_1 не пропонувалися.

Однак такі висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про наявність на підприємстві в період вивільнення позивача, тобто з 04 жовтня 2022 року по 05 грудня 2022 року, інших вакантних посад, і суд апеляційної інстанції цю обставину належним чином не з`ясував, які саме посади відповідач не запропонував позивачу не встановив.

При цьому сама по собі обставина наявності у відповідача вакантних посад, які не були запропоновані позивачу, не є підставою для визнання звільнення незаконним. Визначальним у такому разі є з`ясуванняобставин можливості позивача, з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду,виконувати таку роботу, а також, чи надала б вона свою згоду на переведення на одну з таких посад (зважаючи й на те, що від запропонованих до цього посад, які відповідали її кваліфікації, вона відмовилася).

З огляду на викладене, передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про залишення рішення суду першої інстанції про задоволення позову без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що апеляційний суд не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, справу слід передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого суду належить урахувати вищевикладене й ухвалити судове рішення відповідно до вимог закону.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, а передає справу на новий розгляд, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов