Справа № 301/3823/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_3 (мати позивача ОСОБА_4 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис №18.

Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається із земельної ділянки площею 0,7622 га (кадастровий номер: :02:001:0006), що розташована в с. М. Раковець, ур. «Ковбасовиця» Закарпатської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надана на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2006 року згідно державного акту серії ЯД № 539542, який видано 11.12.2007 року.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпорядження, щодо майна, яке належало їй на підставі власності, не залишала.

Позивач як спадкоємець за законом, спадщину за померлою матір`ю прийняла, так як на день її смерті проживала разом з нею, хоча зареєстрована за іншою адресою. Батько позивача - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Як стверджує ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 (син спадкодавця) не претендує на спадкове майно після смерті матері.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачці було відмовлено, так як відсутній належний правовстановлюючий документ ( оригінал) на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду щодо вирішення права власності на нерухоме спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином. Натомість, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення таких.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_3 (мати позивача ОСОБА_4 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис №18.(а.с. 4)

Після смерті ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,7622 га (кадастровий номер: :02:001:0006), що розташована в с. М. Раковець, ур. «Ковбасовиця» Закарпатської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надана на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2006 року згідно державного акту серії ЯД № 539542, який видано 11.12.2007 року. (а.с.9)

За життя спадкодавець ОСОБА_3 розпорядження, щодо майна, яке належало їй на підставі власності, не залишала.

Також, в судовому засіданні встановлено, що Позивач як спадкоємець за законом, спадщину за померлою матір`ю прийняла, так як на день її смерті проживала разом з нею, хоча зареєстрована за іншою адресою. Батько позивача - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.4 на звороті)

Згідно довідки Білківської сільської ради від 05.11.2024 за № 02-2-06/107 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .(а.с. 8)

Також, судом було встановлено, що родинний зв`язкок спадкодавиці та позивача підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2024 року (а.с. 10-11).

Згідно позовної заяви, при зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачці було відмовлено, так як відсутній належний правовстановлюючий документ ( оригінал) на спадкове майно, у зв`язку з чим остання змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також, суд бере до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 , надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволеннятаких не заперечив, на підставі чого суд прийшов до висновку, що останні відмовляються від прийняття спадщини і не бажають її приймати.

У відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Роз`яснюючи положення процесуального закону, які визначають дії суду при визнанні позову відповідачем Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 24 постанови від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У ситуації, що склалася по справі, відповідачем ОСОБА_2 позовні вимоги було визнано також, зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення.

При цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,7622 га ( кадастровий номер: :02:001:0006) , що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка надана на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2006 року згідно державного акту серії ЯД № 539542, який видано 11.12.2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2024 року

Суддя: І. А. Даруда