провадження 2/175/2795/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.

з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

29 листопада 2024 року позивач уточнив свої позовні вимоги, про що подав до суду відповідну уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 24 червня 2008 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 429. Від шлюбу мають п`ятеро дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти, за домовленістю батьків, проживають разом з позивачем ОСОБА_1 за фактичною адресою її проживання. Відповідач обізнаний про це та не заперечує проти того, щоб діти і надалі продовжували проживати зі своєю матір`ю, з огляду на що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо встановлення місяця проживання дітей.

Як зазначає позивач, подружнє життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя, обов`язки та захоплення, психологічну несумісність, що виключає їх подальше спільне життя, у зв`язку з чим вони вирішили розлучитися. Майбутнє примирення сторін не вбачається за можливе. Збереження їх шлюбу суперечить їх же інтересам та інтересам їх спільних дітей. Ведення спільного господарства та шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем припинено з першого червня 2024 року. Разом фактично не проживають однією сім`єю, спільне господарство не ведуть. Сім`я сторін розпалася та поновлена бути не може. Спору пов`язаного з розподілом майна на теперішній час немає. Однак, Позивач просить суд визнати особистими борговими зобов`язаннями позивача та відповідача їх борги перед третіми особами, які виникли під час зареєстрованого шлюбу між позивачем та відповідачем та були взяті в борг одним з подружжя, з чим погоджується відповідач.

Позивач просить шлюб розірвати, задовольнивши позов. Причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є цілком обґрунтованими. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дівоче ОСОБА_8 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження.

03 грудня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги позивача, з урахуванням уточненої позовної заяви, визнає та не наполягає на наданні сторонам строку на примирення, оскільки саме таку позицію займає позивач та надання такого строку може погіршити ситуацію, яка скалась на сьогоднішній день між позивачем та відповідачем. Відповідач також зазначає, що між сторонами відсутній будь-який спір стосовно місця майбутнього проживання спільних дітей, оскільки сторонами була досягнута згода про те, що діти залишаться проживати разом з їх матір`ю ОСОБА_1 , а батько ОСОБА_2 буде всіляко допомагати позивачу в їх утриманні, в тому числі і фінансово.

Відповідач також підтвердив про відсутність між подружжям спору про розподіл майна, також він не заперечує проти визнання особистими борговими зобов`язаннями позивача та відповідача їх борги перед третіми особами, які виникли під час зареєстрованого шлюбу між позивачем та відповідачем та були взяті в борг одним з подружжя.

Позивач просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідачем до суду була подана зава про розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 червня 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 429.

Від шлюбу сторони мають п`ятеро дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З першого червня 2024 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, протилежності поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, психологічну несумісність, що виключає їх подальше спільне життя, сторони припинили шлюбні відносини. Сім`я фактично розпалася та поновлена бути не може. Збереження їх шлюбу суперечить їх же інтересам та інтересам їх спільних дітей.

Спору щодо поділу майна подружжя немає. Сторони домовилися що, за умови відсутності між позивачем та відповідачем спору щодо поділу спільного майна подружжя, визнаються особистими борговими зобов`язаннями позивача та відповідача їх борги перед третіми особами, які виникли під час зареєстрованого шлюбу між позивачем та відповідачем та були взяті в борг одним із подружжя.

Діти, за домовленістю сторін, проживають та після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується.

Позивач скористалася наданим правом та звернулася до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Суд приймає до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, разом фактично не мешкає, сумісно господарство не веде, бажання примиритись не виявили.

Спору щодо поділу майна подружжя немає. Сторони домовилися щодо визнання особистими борговими зобов`язаннями Позивача та Відповідача їх борги перед третіми особами, які виникли під час зареєстрованого шлюбу між Позивачем та Відповідачем та були взяті в борг одним із подружжя.

Діти, за домовленістю сторін, проживають та після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу змінити прізвище Позивача на дівоче ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись статтями 21,24,56,105,110,112-114 СК України,4,12,13,18,76,77,81,141,206,263-265,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 24 червня 2008 року між ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що 24 червня 2008 року було складено відповідний актовий запис за №429.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_9 , яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, який розривається, прізвище ОСОБА_8 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Васюченко