Справа № 214/3247/24
Провадження № 2/0182/2454/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.12.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 жовтня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою по справі було укладено договір про надання фінансового кредиту № 349763. Відповідно до індивідуальної частини договору № 349763, відповідачці була надана позика в розмірі 5 000 грн. 00 коп., зі строком повернення - до 07 листопада 2018 року. Проте, відповідачка, всупереч вимог закону, умов договору не дотрималась та в зазначені строки кредит не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 30 509 грн. 55 коп., яку позивач й просить стягнути з відповідачки на свою користь. Окрім цього, 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу, згідно якого відбулось відступлення прав вимоги по договорам, в тому числі, по договору № 349763. Тому, на підставі викладеного, оскільки відповідачка в добровільному порядку кошти повернути не бажає, представник позивача змушений звернутись до суду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.58-59).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, при цьому, скористалась своїм правом та подала до суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву, відповідачка позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що сума до стягнення є необґрунтованою, а нараховані відсотки не відповідають вимогам чинного законодавства. Окрім цього, вказує, що складений позивачем розрахунок не є належним та допустимим доказом, сам про собі факт укладення договору та невчасне повернення не може свідчити про законність нарахування штрафних санкції, пені. Тобто, одночасне застосування штрафу та пені за порушення строків свідчить про недотримання положень, закріплених Конституцією України та постанові ВСУ № 347/1910/15-ц. Таким чином, відповідачка просила суд в задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 08 жовтня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 349763 (а.с.22-25). Згідно з умовами кредитного договору, Товариство зобов`язувалось надати відповідачці кредит в сумі 5 000 грн. 00 коп. (п.1.1), зі строк дії договору 30 днів (п.1.2), але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором, у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом Клієнт зобов`язаний, починаючи з 4 дня прострочення, сплатити товариству штраф у розмірі 100 грн. 00 коп. за кожен день прострочення (п.4.4.).

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року ТОВ "Авентус Україна" відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія". Згідно розрахунку заборгованості, станом на дату відступлення прав вимоги, заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 349763 від 08 жовтня 2018 року становить суму в розмірі 30 509 грн. 55 коп., з яких: 20 250 грн. 00 коп. - основний борг, 1 825 грн. 42 коп. збитки з урахуванням 3 % річних та 8 434 грн. 13 коп. інфляційні витрати за несвоєчасне повернення боргу.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено в п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за Договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 349763 від 08 жовтня 2018 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, пені та штрафів. При цьому, посилання відповідачки на ті обставини, що розрахунок складений позивачем є неналежним доказом до уваги не приймається, оскільки остання в свою чергу даний розрахунок не спростувала, а саме по собі не погодження з сумою боргу не може бути безумовною підставою для прийняття рішення про відмову в задоволені позову.

Тому, приймаючи до уваги те, що відповідачка отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки, пеню та штраф у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 30 509 грн. 55 коп.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., а тому дана сума також підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Крім того, відповідно до ст.137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу.

Так, в межах цієї справи позивач ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" отримав правову допомогу від Адвокатського бюро "Анастасії Міньковської" загальною вартістю 5 000 грн. 00 коп., про що було надано відповідні докази, які є належними до допустимими доказами, щодо доведеності факту отримання правової допомоги.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (код ЄДРПОУ: 38750239), заборгованість за Договором № 349763 від 08 жовтня 2018 року в розмірі 30 509 грн. 55 коп., з яких: 20 250 грн. 00 коп. - основний борг, 1 825 грн. 42 коп. збитки з урахуванням 3 % річних та 8 434 грн. 13 коп. інфляційні витрати за несвоєчасне повернення боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (код ЄДРПОУ: 38750239) судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп., а всього - 7 422 грн. (сім тисяч чотириста двадцять дві грн.) 40 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал