ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/127/24 Номер провадження 22-ц/814/2012/24Головуючий у 1-й інстанції Сербіненко І.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ольшанська Оксана Борисівна, на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Решетилівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою, у якій просив встановити факт, який має юридичне значення, а саме: здійснення ним постійного догляду за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву мотивував тим, що відповідно до довідки ЛКК № 213 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_1 доглядає за ОСОБА_2 , піклується про нього, допомагає по господарству, забезпечує продуктами та ліками, готує їжу, прибирає оселю.

Встановлення факту здійснення ним постійного догляду за ОСОБА_2 необхідне для можливості офіційного підтвердження такого догляду в держаних органах.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що 28 грудня 2023 року він звернувся до уповноважених органів для призначення компенсації особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Рішенням від 08 січня 2024 року визначено, що він не має права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі.

ОСОБА_1 вважає, що в позасудовому порядку встановити факт постійного догляду за ОСОБА_2 він не має змоги, через що звернувся до суду із заявою про встановлення даного юридичного факту.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована, зокрема, тим, що законодавством України передбачено порядок оформлення постійного догляду за відповідними категоріями осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із ухвалою суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить скасувати повністю ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року у справі № 546/127/24 за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення про відмову у відкритті провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, а ОСОБА_1 доглядає за ним, піклується про нього, допомагає по господарству, забезпечує продуктами та ліками, готує їжу, прибирає оселю.

ОСОБА_1 зазначає, що 28 грудня 2023 року він звернувся до уповноважених органів для призначення компенсації особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Рішенням від 08 січня 2024 року визначено, що він не має права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі.

Вказує, що на грошові компенсації від держави він не претендує, а встановлення факту здійснення постійного догляду не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 наводить доводи про те, що Закон України «Про соціальні послуги» пов`язує вирішення питання здійснення догляду з призначенням та виплатою грошової компенсації, а тому без призначення компенсації в силу вимог вказаного закону не є можливим позасудове вирішення питання про встановлення факту здійснення догляду органами соціального захисту.

Встановлення факту здійснення ним постійного догляду за ОСОБА_2 необхідне для можливості офіційного підтвердження такого догляду в держаних органах.

Зазначає, що іншого способу встановити вищевказаний юридичний факт він не має, а тому вважає, що справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, при цьому, посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 та вказує, що суди в різних областях України встановлюють відповідні юридичні факти.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Крім того, від представника ОСОБА_1 - адвоката Ольшанської О.Б. надійшла заява про розгляд справи без її участі, апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити.

Від виконавчого комітету Решетилівської міської ради також надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція суду апеляційної інстанції

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав фізичних осіб.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, відповідно від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99.

Виконавчий комітет Решетилівської міської ради, як спеціально уповноважений суб`єкт, який входить до структури органів забезпечення функціонування системи надання соціальних послуг, ухвалює рішення за результатами розгляду заяв про потребу у наданні соціальних послуг відповідно до Закону України «Про соціальні послуги» та Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587, доведення здійснення яких стосовно ОСОБА_2 має на меті заявник.

При цьому, колегія суддів аналізуючи матеріали справи приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 , у яких він просив встановити факт, який має юридичне значення, а саме: здійснення ним постійного догляду за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством визначено позасудовий порядок встановлення такого факту.

Тобто, доводи апеляційної скарги про те, що позасудове вирішення питання про встановлення факту здійснення догляду органами соціального захисту неможливе спростовується положеннями чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, заявник не позбавлений можливості оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у порядку адміністративного судочинства.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що на грошові компенсації від держави він не претендує, встановлення факту здійснення постійного догляду не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а встановлення факту здійснення ним постійного догляду за ОСОБА_2 необхідне для можливості офіційного підтвердження такого догляду в держаних органах, не дає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Так, як вбачається із заяви ОСОБА_1 він, як одне із обґрунтовувань своєї заяви, посилався на ту обставину, що він звертався до уповноважених органів для призначення компенсації, у призначенні якої йому рішенням від 08 січня 2024 року відмовлено.

В той же час, вказуючи, що встановлення факту постійного догляду необхідно для можливого офіційного підтвердження в державних органах, ОСОБА_1 не вказує, саме до якого органу йому потрібно звернутися.

Тобто, крім здійснення соціальних послуг, доведення яких має на меті заявник, він не зазначає іншої мети для встановлення вищевказаного факту.

Щодо посилання на судову практику, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21, колегія суддів вважає за можливе зауважити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 по справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 по справі № 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що відступлення Великою Палатою Верховного Суду у вищевказаній постанові від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, не свідчить про те, що при наявності позасудового порядку встановлення юридичних фактів, дана заява може бути розглянута за правилами окремого провадження у порядку цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не дають підстави для задоволення апеляційної скарги.

Отже, апеляційну скаргу на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Беручи до уваги те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ольшанська Оксана Борисівна - залишити без задоволення.

Ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко