Справа № 344/3951/23
Провадження № 2/344/3441/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: Маланій Ю.А.,

за участі представника Відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитинм договором №200233083 від 06.03.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі також «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором №200233083 від 06.03.2015 року, в якому просить стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №200233083 від 06.03.2015 року у розмірі 60 327,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 06.03.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №200233083, відповідно до якого банк надав позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 33788 грн. 83 коп., зі встановленим строком користування з 06.03.2015 року по 06.03.2018 року, а остання зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, відповідно до якого позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитними договорами. Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а Відповідач, в свою чергу, порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором №200233083 від 06.03.2015 року становить 60327,33 грн., з яких: 20619 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 39708 грн. 24 коп. заборгованість за відсотками. Оскільки Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості у розмірі 60327,33 грн.

Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на позов не скористалася. В заяві про скасування заочного рішення представником Відповідача викладено заперечення на позовні вимоги.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити.

Зазначив про те, що у кредитному договорі №200233083, який було укладено між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 , сторонами не було передбачено сплату позичальником відсотків за користування кредитними коштами. Суму у 39708,24 грн., яку Позивач просить стягнути з Відповідача у якості відсотків за користування кредитом, як зазначив представник Відповідача, насправді такими відсотками не є, оскільки є комісією за обслуговування кредиту.

Звернув увагу на те, що ОСОБА_2 отримала від банку кошти в сумі 31000,00 грн., а повернула банку майже 60 000,00 грн., а тому заборгованість, на його думку, відсутня.

Також в судовому засіданні представник Відповідача заявив про застосування строку позовної давності до позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до заяви від 06.03.2015 №200233083, підписаної Відповідачем, остання попросила первісного кредитора ПАТ «Банк Михайлівський» укласти з нею кредитний договір, в рамках якого відкрити рахунок № НОМЕР_1 , надати кредит в сумі 33788,83 грн., укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки, випустити на її ім`я платіжну картку, відкрити їй поточний рахунок. Також в заяві міститься згода на те, що складовою та невід`ємною частинами кредитного договору будуть дана заява, умови і графік платежів, з якими відповідач ознайомлена (а.с. 5-6)

Зі змісту вказаної заяви також вбачається, що розмір процентної ставки за кредитом становить 0,0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,8% з 1 місяця строку, комісія за видачу кредиту 1,5грн., сукупна вартість кредиту 120,26% річних, строк дії кредиту 1096 днів, з 06.03.2015 по 06.03.2018, щомісячний платіж 1897,00 грн, плата за пропущення першого платежу 50 грн, другого 100 грн, третього 250 грн, четвертого та наступних 500 грн.

Відповідно до договору про відступлення прав вимог №7_БМ від 20.07.2020, який було укладено між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону), ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права кредитора за договорами, укладеними позичальниками з банком.

Згідно з реєстром боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7БМ від 20.07.2020, відповідач за кредитним договором №200233083 зі строком дії до 06.03.2018 має суму видачі кредиту 33788,83 грн, загальний залишок заборгованості 60327,33 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 20619,09 грн., заборгованість за доходами 39708,24 грн. (а.с. 23).

Із копії претензії від 19.12.2022 №200233083 (а.с. 25-26) вбачається, що позивач інформує відповідача про наявність у неї заборгованості за кредитним договором та вимагає від неї сплати повної суми боргу у досудовому порядку. Доказів направлення вказаної претензії відповідачу до позовної зави позивачем не додано.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позовній заяві Позивач посилається на те, що станом на 07.03.2023 року загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором №200233083 становить 60327,33 грн., з яких:

- 20619,09 грн. - заборгованість за кредитом;

- 39708,24 грн. - заборгованість за відсотками.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем до позовної заяви будь-якого розрахунку заборгованості чи інших доказів надано не було.

Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року, по справі № 278/2177/15-ц визначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції,одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Разом з тим, як зазначено у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Крім того, відповідно до п. 44.1 Податкового кодексу України, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, ведуть на підставі первинних документів, регістрів бухобліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Банківські первинні документи залежно від виду операції та типу контрагентів поділяють на касові та меморіальні. Перші (прибуткові та видаткові) підтверджують здійснення операцій із готівкою, а другі використовують для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів із рахунків та внутрішньобанківських операцій (п.п. 4.5, 4.6). До них належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами НБУ).

Первинні документи банку складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі). До їх обов`язкових реквізитів віднесено: назву документа (форми); дату й місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст й обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) й інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Окрім них, до обов`язкових реквізитів первинних документів, що використовуються для розрахунків (окрім перелічених вище), також належать: назва одержувача коштів; номери рахунків; назва банку (одержувача та платника коштів); сума операції (цифрами й словами) суму операції може бути відображено лише цифрами, якщо цей документ формують за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами НБУ.

Інформацію, наведену в первинних документах, систематизують у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри бухобліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища й підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. До регістрів бухобліку належать й особові рахунки та виписки з них, які банки також повинні складати на паперових носіях чи в електронній формі.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Проте, таких документів у підтвердження видачі коштів та наявної кредитної заборгованості суду не надано.

Крім того суд зауважує, що у позовній заяві Позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з Відповідача суми відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 39708,24 грн.

Однак, умовами кредитного договору сторонами було визначено розмір відсотків за користування кредитом у 0,0001% річних, що, виходячи з суми кредиту у 33 788,83 грн., становить 0,03 грн. на рік.

Таким чином, проведений Позивачем розрахунок суми відсотків за користування кредитом в розмірі 39708,24 грн. Не підтверджується як належними доказами, так і не випливає з умов кредитного договору.

Натомість, Судом встановлено, що умовами кредитного договору сторонами було визначено розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у 2,8% з 1 місяця строку дії кредитного договору так до закінчення строку його дії.

Однак, згідно чинного законодавства комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є тотожною відсоткам за користування кредитними коштами.

Стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості не є предметом даного позову.

Стягнення ж відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 39708,24 грн. не підтверджується як належними доказами, так і не випливає з умов кредитного договору.

Відтак, в задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 39708,24 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 20 619,09 грн., Суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Як вбачається з аналізу правових норм, якими регламентуються відносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Суд зауважує, що в рамках даної справи позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку саме по особовому рахунку позичальника відповідача ОСОБА_2 та детальний розрахунок, на підставі яких Суд був би спроможний самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості.

Проте, під час розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором.

А тому суд приходить до висновку, що встановити отримання відповідачем у 2015 році кредитних коштів, їх розміру (тобто розміру наданого кредиту), нарахування відсотків з 2015 по 2018, їх ставки, погашення заборгованості відповідачем, можливого списання банком коштів на погашення кредиту не вбачається можливості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №200233083 від 06.03.2015 року в загальному розмірі 60 327,33 грн., в тому числі 20619,09 грн. заборгованості за кредитом.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог по суті заява представника Відповідача про застосування строку позовної давності не розглядається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитиним договором №200233083 від 06.03.2015 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2024 року.

Суддя Домбровська Г.В.