КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року в складі судді Кордюкової Ж. І.,

встановив:

05.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» (далі - ТОВ «Інстафінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.07.2021 між ТОВ «Інстафінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії №IU0954906 в Інформаційно-телекомунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів.

Договір, укладений між сторонами, складається зі Спеціальних умов для короткострокового кредиту та Загальних умов Договору кредитної лінії, а також паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору кредитної лінії.

Підписання договору здійснено одноразовим ідентифікатором S7SRZA, направленим за номером телефону НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про укладення договору та витягом із Інформаційно-комунікаційної системи позивача.

Заявка на утримання кредиту в розмірі 23 000 грн надійшла від ОСОБА_1 26.07.2021 о 10:16:41 год.

Відповідно до Спеціальних умов договору:

- ліміт кредитної лінії 23 000 грн;

- сума кредиту 23 000 грн;

- потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн;

- загальна вартість кредиту 34 178 грн;

- процентна ставка в день 1,62 %;

- реальна процентна ставка 12 284,99%;

- штраф 50%;

- дата повернення грошових коштів - до 25.08.2021 з можливістю продовження (відтермінування):

- за продовження дати повернення кредиту встановлюється процентна ставка за кожний період, за умови якщо така сума сплачується до обробки запиту на продовження, а саме: 7 днів - 2 737 грн; 14 днів - 5 313 грн; 30 днів - 11 040 грн.

- у випадку, якщо плата за організацію продовження сплачується в порядку післяплати встановлюється процентна ставка 4 830 грн за 7 днів.

Фактом безготівкової видачі кредитних коштів ОСОБА_1 є копія витягу із інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Інстафінанс» транзакція №19655206 від 26.07.2021 у розмірі 23 000 грн на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 (витяг додається).

Згідно детального розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Договору кредитної лінії №IU0954906 (номер у системі IU2268186) від 26.07.2021, станом на 14.07.2023 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Інстафінанс» становить 42 148 грн, що складається з:

- заборгованість за тілом кредиту - 23 000 грн;

- заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості - 11 178 грн ;

- заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післяплати - 7 970 грн.

Розрахунок заборгованості підтверджує нарахування процентів, інформацію про продовження строк у дії договору.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» суму заборгованості за Договором кредитної лінії №IU0954906 (номер у системі IU2268186) від 26.07.2021 станом на 14.07.2023 у розмірі 42 148 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованість за кредитним договором від 26.07.2021 № IU0954906 в розмірі 23 000 грн та судові витрати в розмірі 1 518, 07 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03.07.2024 представник ТОВ «Інстафінанс» - адвокат Павленко С. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року та ухвалити нове, який позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про те, що на підтвердження наявності заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами позивач зобов`язаний був надати суду банківську виписку з особового рахунку позичальника, яка є первинним банківським документом.

Оскільки позивач не є банківською установою, то відповідно він не має права відкривати банківські рахунки для обслуговування кредиту своїм клієнтам.

В свою чергу відповідач не надав жодних доказів того, що ним були сплачені позивачу сума тілу кредиту та сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Відповідачем жодним чином не заперечується факт отримання кредитних коштів та правильність нарахування заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а також не надано жодного належного та допустимого доказу відсутності заборгованості по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами протягом 30 днів.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за процентами для початково зазначеної тривалості - 11 178 грн та заборгованості за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післяплати - 7 970 грн, тому в іншій частині в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами для початково зазначеної тривалості - 11 178 грн, а також в частині плати за організацію продовження, якщо сплачується в порядку післяплати - 4 830 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність вказаної заборгованості.

Розрахунок заборгованості без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку частину відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була у межах строку кредитування.

Суд першої інстанції вважав, що тільки банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують заборгованість за кредитним договором, проте вони суду надані не були.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину, втілюється в електронному документі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом встановлено, що 26.07.2021 між ТОВ «Інстафінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії за №IU0954906 в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача шляхом підписання з використанням електронного підпису.

Вказаний договір складається зі Спеціальних умов Договору кредитної лінії та Загальних умов Договору кредитної лінії.

Відповідно до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № IU0954906:

- ліміт кредитної лінії - 23 000 грн; процентна ставка в день 1,62 %; строк оплати: 30 днів; надана суму кредиту - 23 000 грн; дата повного погашення - 25.08.2021; штраф, якщо є: 50%;

- плата за організацію продовження , якщо сплачується в порядку післяплати - 4 830 грн.

Факт отримання кредитних коштів в сумі 23 000 грн за вказаним кредитним договором відповідачем не заперечується.

Згідно зі ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідачем не виконано умови договору щодо повного погашення кредиту в строк до 25.08.2021, з останньої на користь позивача підлягала стягненню заборгованість за процентами в межах строку кредитування в сумі 11 178 грн (23 000 грн х 1,62% х 30 днів).

Відповідно до п.3.3 Загальних умов Договору кредитної лінії, позичальник також може замовити продовження Строку оплати або перенесення на пізніше дати повного погашення за кредитом на умовах післяплати. Сторони домовились, що несплата позичальником договірних платежів або плати за організацію продовження до 23 год.50 хв. останнього дня Строку оплати є вільним, самодостатнім та усвідомленим волевиявленням позичальника змінити дату оплати та продовжити дію договору на строк та за ціною, визначеними у Спеціальних умовах кредиту.

За відсутності доказів того, що позичальник вирішив продовжити строк оплати або перенести на пізніше дату повного погашення за кредитом, а у випадку несплати договірних платежів до 23 год. 50 хв. 25.08.2021 дія договору продовжується на строк та за ціною, визначеними у Спеціальних умовах договору, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача плати за організацію продовження дії договору в порядку післяплати в сумі 4 830 грн.

Жодних доказів на спростування факту наявності чи розміру заборгованості відповідачем не надано.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За відсутності заперечень відповідача щодо неотримання нею кредитних коштів та факту їх зарахування на її поточний рахунок, а також враховуючи ту обставину, що ТОВ «Інстафінанс» не є банківською установою та не має доступу до банківського рахунку відповідача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що тільки банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, які підтверджують заборгованість за кредитним договором.

Відповідачем також не надано суду доказів сплати суми тіла кредиту та суми заборгованості по відсоткам, а також заперечень щодо розміру нарахованої заборгованості.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості.

Дослідивши поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевіривши його та оцінивши в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, за відсутності заперечення відповідача щодо вказаного розрахунку, колегія суддів дійшла висновку що цей доказ є належним та достатнім на підтвердження розміру заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідають встановленим обставинам, судом невірно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та апеляційну скаргу відповідача задоволено , то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 684 грн за подання позовної заяви, 4 026 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року в частині відмови в задоволенні позову скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» () 11 178, 00 грн - заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості та 7 970, 00 грн - заборгованість за платою за організацію продовження, якщо сплачується на умовах післясплати.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року в частині стягнення судового збору змінити, збільшивши суму стягнення з 1 518 грн 07 коп. до 2684 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук