Справа № 727/5326/24
Провадження № 2/727/1257/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача: ОСОБА_2

за участю відповідача: ОСОБА_3

за участю представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини до відповідача ОСОБА_3 посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 року розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її вихованні та утриманні.

Вказала, що 01 листопада 2022 року вона вдруге уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище із « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Ствердила, що син, ОСОБА_5 перебуває на обліку у невролога, йому встановлено діагноз ДЦП, правобічний геміпарез, згинальну контрактуру правого гомілково-ступневого суглобу.У зв`язку із складністю діагнозу, дитина потребує періодичного обстеження, лікування, консультацій у лікарів-неврологів та нейрореабілітологів, занять із корекційними педагогами та ряду інших процедур, які необхідні для його реабілітації.

Зокрема, відповідно до довідки ПП Центр стимуляції мозку вбачається, що ОСОБА_5 перебував на реабілітації в ПП Центр стимуляції мозку з 18.05.2020 р. по 12.06.2020 р. на виконання ряду реабілітаційних процедур. Із листа рекомендацій від 18.05.2020 року, підписаного лікарем ОСОБА_9 всього було проведено процедур на суму 29 650 грн. В період з 05.10.2020 р. по 16.10.2020 p. неповнолітній ОСОБА_5 повторно знаходився на реабілітації в ПП Центр стимуляції мозку. Всього йому було проведено процедур на суму 29 650 грн.

В подальшому, 26 березня 2022 року було укладено Договір про надання медичних послуг №252 з медичною клінікою "МедГарден, за яким клініка зобов`язувалась надати платну медичну послугу, а саме операцію тимчасове блокування проксимальної паросткової зони правої великогомілкової кістки, z-подібна ахілова корекція, транспозиція сухожилля. Вартість даної медичної послуги згідно прейскуранту складала 34 000 грн.

Окрім цього, в лікувальних цілях було придбано ортез ЕРХ 38/4а, який є спеціальним медичним пристроєм для підтримки, корекції, або захисту суглобів та м`язів. Вартість вказаного пристрою складала 2 000 грн.

05 червня 2023 року було укладено ще один договір про надання медичних послуг №725 з медичною клінікою МедГарден, відповідно до якого клініка зобов`язувалась надати платну медичну послугу, а саме операцію видалення металевої конструкції проксимального відділу лівої великогомілкової кістки, інтрамедулярний остеосинтез кісток правого передпліччя титановими еластичними стрижнями, остеотомія с/з правої променевої кістки та нижньої третини правої ліктьової кістки, транспозиція сухожилля FCU extensor cligitочин правого передпліччя. Вартість даної медичної послуги згідно прейскуранту складала 60 000 грн.

06 червня 2023 року ОСОБА_10 було придбано набір імплантів у кількості 2 шт., на суму 24 000,00 грн.

Вказала, що окрім вказаних витрат на медичне лікування та реабілітацію, вона займалась витратами на придбання необхідних ліків, консультації у лікарів, спеціальні засоби для потреб хворої дитини, які підтверджуються відповідними копіями чеків та квитанцій, які додала до матеріалів справи. Зокрема, відповідно до Консультативного висновку спеціаліста Медичного центру Яцків клінік від 07.11.2023 року, ОСОБА_5 хворів на гострий аденоїдит та гострий ларинготрахеїт, а тому лікар рекомендував до лікування ряд препаратів, витрати на придбання яких понесла ОСОБА_1 , що підтверджуються копіями квитанцій. За підрахунками позивачки, загальна сума таких витрат за чеками становить 26 392,73 грн.

Вважає, що оскільки ОСОБА_5 є неповнолітнім, то відповідач ОСОБА_3 , зобов`язаний сплатити на її користь 1/2 частки понесених додаткових витрат, що в загальній сумі складає: 102846,37 грн.

На основі викладеного, згідно спрямованого до суду позову позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 частки понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_5 , що складає 102846,37 грн.

В ході розгляду судом справи від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Зокрема, вказує, що на даний час, позивачка відмовляється від частини позовних вимог, а саме від частини понесених додаткових витрат на реабілітацію дитини в ПП «Центр стимуляції мозку» у сумі 26800,19 грн. (за період з 18.05. по 12.06.2020 рік).

Таким чином, оскільки на даний час позивачка відмовляється від частини позовних вимог, а саме від частини витрат, понесених додаткових витрат на реабілітацію дитини в ПП «Центр стимуляції мозку», просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 частки понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_5 , що складає 88021,18 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь частки понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_5 , що складає 88021,18 грн. Ствердила, що вона підтримувала шлюбні відносини з відповідачем і після розірвання шлюбу, а саме, до кінця 2021 року. Проте, зауважила, що 05.10.2020 року, кошти в сумі 29650,00 грн. платили вона і її мати, тобто це були її особисті кошти, а тому вони підлягають поділу. Ствердила, що після того як сторони остаточно розійшлися, на операцію сина, відповідач грошей більше не давав. Крім цього, 06 червня 2023 року нею було придбано набір імплантів у кількості 2 шт., на суму 24 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав викладене в позові та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача частки понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_5 , що складає 88021,18 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він не відмовляється від оплати своєї частини суми за понесені витрати на операцію та додаткові витрати, пов`язані з лікванням сина, однак не в такій сумі, яку зазначає позивач, оскільки він теж особисто сплачував кошти на лікування сина. Вказав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 року шлюб між ним та позивачкою було розірвано. Однак, вже починаючи від грудня 2019 року до 31 грудня 2021 року вони продовжували проживати разом однією сім`єю. Вони разом їхали на операцію до м. Києва, яку він оплачував. Тому просив при винесенні рішення не враховувати понесені витрати в ПП Центр стимуляції мозку в розмірі 59300,00 грн., оскільки вони були сплачені спільно під час перебування сторін у шлюбі. Заперечив посилання позивачки про те, що кошти в сумі 29650 грн., сплачені за реабілітацію в період з 05.10.2020 р. по 16.10.2020 р. були особистими коштами позивачки. Ствердив, що це не відповідає дійсності. Більше того будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин позивачка не надала. Починаючи з 30 червня 2022 року, позивачка чинила перешкоди у побаченні з сином, а тому він був позбавлений можливості в наданні будь якої допомоги. Саме через це, про проведену операцію 05 червня 2023 року відповідач не знав. Про цю операцію він дізнався з моменту ознайомлення із матеріалами справи. Визнає половину витрат на цю операцію в сумі 30000 грн. Вказав, що кошти в сумі 34000 грн. він не визнає, оскільки їх на лікування сина сторони разом заплатили з продажу автомобіля, який був придбаний у шлюбі. Придбаний ортез ЕРХ 38/4а, який є спеціальним медичним пристроєм для підтримки, корекції, або захисту суглобів та м`язів вартістю 2 000 грн. визнає, не заперечує щодо стягнення з нього половини суми. Набір імплантів у кількості 2 шт., на суму 24 000,00 грн. також визнає,а саме половину витрат вартості 12000 грн. Також вказав, що витрати які понесла позивачка на придбання необхідних ліків, консультації у лікарів, спеціальні засоби для потреб хворої дитини, відповідно до наданих нею чеків та квитанцій він визнає на суму 14218 грн. та не заперечує щодо стягнення з нього половини цієї суми в розмірі 7109 грн. Таким чином, відповідач позов визнав частково на загальну суму 50109 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала викладене у відзиві на позовну заяву, вимоги позову визнала частково. Зауважила, що з ряду квитанцій наданих суду неможливо чітко встановити хто оплачував послуги лікарів. А ще ряд квитанцій взагалі не належать до медичних послуг. В червні 2019 року сторони офіційно розійшлися. Потім, 03.12.2019 року знову зійшлися та жили разом до травня 2022 року. В 2021 році сторони спільно відпочивали на морі з дитиною. 03.02.2020 року сам відповідач їздив в м. Київ з дитиною на реабілітацію, оплачував кошти на поїздку та проживання. Вказала, що з травня 2022 року дитину йому позивач не дає. 26.03.2022 року була операція дитини, за яку платив батько. 05.10.2020 року батько теж був з дитиною в Києві на реабілітації. З 30.06.2022 року відповідач востаннє бачив дитину. Стосовно суми коштів 29650 грн. за період з 05 по 16 жовтня 2020 року, то немає доказів, що саме позивач платила свої гроші, а тому такі твердження не слід брати до уваги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є сусідкою сторін. В грудні 2018 року заїхала сім`я з дитиною на вул. Героїв Майдану в м. Чернівці, там зняли квартиру в їхньому під`їзді. Мами там вона не бачила ніколи. Няньчились з дитиною дідусь і бабуся, піклувались ним разом із сестрою, і лікували цю дитину. Вказала, що вона дізналась потім, що у дитини ДЦП. Їй відомо, що бабуся та дідусь їздили в м. Київ лікувати дитину без мами дитини, з ОСОБА_12 , сестрою відповідача, яка няньчила дитину часто. Потім в 2020 році вона бачила дитину в гіпсі. Дитина жила з бабусею і дідусем, які їздили з дитиною на лікування в Київ. Після початку війни вона вже не бачила дитину. Зі слів сусідів їй відомо, що сторони розвелись в 2019 році та після розірвання шлюбу вони проживали разом, десь знімали квартиру в іншому місці.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_3 це його рідний брат. Вказав, що його брат з дружиною спочатку після одруження жили з його батьками за адресою: АДРЕСА_1 . В кінці 2019 року вони з`їхали. Через рік після народження дитини вони офіційно розлучились. Однак потім вони знову зійшлись, винаймали квартиру з кінця 2019 року. Вказав, що хвороба їхньої спільної дитини виникла з народження. З 2020 року батьки взялися активно лікувати дитину. Права ручка в нього не працювала. В лютому 2020 року їздили його батьки в м. Київ з дитиною на лікування, тобто бабуся з дідусем. ОСОБА_14 дав кошти вітчиму, він це особисто бачив, на лікування сина. В першій поїздці вітчим платив гроші в касу в Києві, ОСОБА_15 тоді взагалі не було. Вказав, що квитанції за лікування сина, спочатку зберігались у них вдома. На другу поїздку вже їхала позивачка, але сплачував знову ОСОБА_14 . Друга квитанція про плату теж спочатку була у них вдома. На третю поїздку їхали вже сторони разом з дитиною. Коли вони «зійшлися» - ОСОБА_16 зупинила виплату аліментів. В кінці 2021 року вони їхали в м. Харків на операцію. Його мати мала дома папку ОСОБА_15 з усіма документами і квитанціями, та віддала тоді її їм. А також свідок ствердив, що відповідач ОСОБА_3 продав машину і з цих коштів була оплачена операція дитини. Таким чином, операцію оплатив ОСОБА_14 . В березні 2022 року, сторони перестали жити разом, ОСОБА_16 не зверталась до них за допомогою, в тому числі матеріальною. Уточнив, що в березні 2022 року кошти в розмірі 34000 грн. ОСОБА_17 особисто оплатив в касу, це були гроші за проданий спільний автомобіль.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21), у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2019 року розірвано (а.с.10-13).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с.9)

01 листопада 2022 року ОСОБА_10 вдруге уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище із « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Разом з тим, судом встановлено, що після фактичного розірвання шлюбу сторони знову проживали подружнім життям, а саме з грудня 2019 року по 31.12.2021 року. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні самі сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно постанови державного виконавця Максимчука С.А. про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2023 року вбачається, що на виконанні у Сокирянському відділі державної виконавчої служби перебуває ВП №73301547 з виконання виконавчого листа №727/3210/23 виданого 10.10.2023 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання ОСОБА_5 в сумі 3500, 00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.129-130) .

Відповідно до висновку №544 ОСОБА_5 , перебуває на обліку у невролога, йому встановлено діагноз ДЦП, правобічний геміпарез, згинальна контрактура правого гомілково-ступневого суглобу. Дитина потребує придбання ортезу на праву нижню кінцівку для ходіння. (а.с. 15).

Відповідно до довідки ПП Центр стимуляції мозку вбачається, що ОСОБА_5 перебував на реабілітації в ПП Центр стимуляції мозку з 18.05.2020 р. по 12.06.2020 р. на виконання ряду реабілітаційних процедур із листа рекомендацій від 18.05.2020 року. Всього було проведено процедур на суму 29 650 грн. (а.с.17-18).

Разом з тим, позивачка в судовому засіданні відмовилась від стягнення даної суми коштів, пояснивши, що ці кошти були сплачені сторонами на той час зі спільного сімейного бюджету.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 , знаходився на реабілітації в ПП Центр стимуляції мозку в період з 05.10.2020 р. по 16.10.2020 p., всього йому було проведено процедур на суму 29 650 грн., що підтверджується довідкою ПП Центр стимуляції мозку (а.с.19).

Згідно з розрахунком на оплату №45 від 19 серпня 2022 року (а.с.21) в лікувальних цілях для дитини було придбано ортез ЕРХ 38/4а, який є спеціальним сидичним пристроєм для підтримки, корекції, або захисту суглобів та м`язів, вартістю 2 000 грн.

05 червня 2023 року було укладено договір про надання медичних послуг №725 з медичною клінікою МедГарден, відповідно до якого клініка зобов`язувалась надати платну медичну послугу, а саме операцію видалення металевої конструкції проксимального відділу лівої великогомілкової кістки, інтрамедулярний остеосинтез кісток правого передпліччя титановими еластичними стрижнями, остеотомія с/з правої променевої кістки та нижньої третини правої ліктьової кістки, транспозиція сухожилля FCU extensor cligit04HH правого передпліччя. Вартість z-іної медичної послуги згідно прейскуранту складала 60 000 грн. (а.с.23).

06 червня 2023 року ОСОБА_10 було придбано набір імплантів у кількості 2 шт., що підтверджується копією рахунку-фактури №0606/423 на суму 24 000,00 грн. (а.с.24).

Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста «Медичного центру Яцків клінік» від 07.11.2023 року (а.с.32), ОСОБА_5 хворів на гострий аденоїдит та гострий ларинготрахеїт.

Крім цього, судом встановлено, що окрім вказаних витрат на медичне лікування та реабілітацію, позивачем ОСОБА_1 понесено додаткові витратати на придбання необхідних ліків, консультації у лікарів, спеціальні засоби для потреб хворої дитини, які підтверджуються відповідними копіями чеків та квитанцій у загальному розмірі 21103,70 грн. (а.с.22-зворот, а.с.23-зворот, а.с. 26-32).

При цьому, суд звертає увагу, що у розрахунку, зробленому позивачкою у позові, наявні декілька розбіжностей між зазначенням витрат та чеками, тому вирішуючи даний спір, в цій частині суд керується відомостями, вказаними у відповідних чеках, що зазначені вище, які стосуються безпосередньо лікування дитини та, відповідно, не бере до уваги вартість чеків, зміст яких носить загальний неконкретизований характер та тих, які відносяться до лікування дитини.

Документально підтверджено те, що відповідно до договору про надання медичних послуг №252 від 26 березня 2022 року укладеного з медичною клінікою "МедГарден, за яким клініка зобов`язувалась надати ОСОБА_5 платну медичну послугу, а саме операцію тимчасове блокування проксимальної паросткової зони правої великогомілкової кістки, z-подібна ахілова корекція, транспозиція сухожилля. Вартість даної медичної послуги згідно прейскуранту складала 34 000 грн. (а.с.20). Проте, як вказував відповідач в судовому засіданні, вказана сума коштів була сплачена з продажу спільного автомобіля придбаного в шлюбі. Позивачка не заперечувала в судовому засіданні цієї обставини і того факту, що кошти вносив відповідач. Разом з тим, вказала, що це була її сума, частина від проданого автомобіля, тому вважала, що вона теж підлягає поділу.

Згідно чч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин, суд вважає, що кошти в сумі 34000 грн. (як додаткові витрати на лікування дитини) не підлягають поділу, оскільки ці витрати були здійснені за кошти від продажу автомобіля, який був придбаний сторонами у шлюбі. При цьому, питання про поділ даного автомобіля чи стягнення з відповідача половини коштів від його продажу, позивачка не ставила.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Крім цього, судом не беруться до уваги понесені додаткові витрати позивача на реабілітацію дитини в ПП «Центр стимуляції мозку», 18.05.2020 р. по 12.06.2020 р. та з 05.10.2020 р. по 16.10.2020 p., оскільки вказані кошти були понесені спільно позивачем та відповідачем під час спільного проживання як подружжя.

Стосовно твердження позивачки про те, що кошти в сумі 29650 грн. були її особистими коштами та коштами її матері, хоча на той час вони і проживали подружнім життям, судом до уваги не беруться, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин позивачкою суду не представлено. В той же час, судом встановлено, що в цей період сторони проживали спільно подружнім життям.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17.

При цьому, судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, зокрема щодо сплати додаткових витрати на утримання неповнолітньої дитини.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеними додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами, витрати на лікування дитини, у зв`язку з її хворобою на суму 86000,00 грн. (2000+60000+24000=86000,00 грн.), а також витрат на придбання необхідних ліків, консультації у лікарів, спеціальні засоби для потреб хворої дитини в сумі 21103,70 грн., а всього на загальну суму в розмірі 107103,00 грн. (86000+21103,70 =107103,00 грн.).

За наведених обставин, суд вважає, що оскільки обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей лежить на обох батьках, а зі змісту позову встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача частки (половину) понесених нею додаткових витрат на лікування сина, отже із відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на утримання дитини в сумі 53552,00 грн. (107103,00 грн./2 =53552,00 грн.).

Крім цього, питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Керуючись ст.ст. 141, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , частки понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 53552,00 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) гривні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 13 грудня 2024 року.

СУДДЯ: