Справа № 472/743/24
Провадження №2/472/272/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Щербини О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В позові представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що під час спільного проживання, не перебуваючи в шлюбі, від стосунків позивача ОСОБА_3 з відповідачем ОСОБА_4 у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, дитина проживає разом з матір`ю, хворіє та знаходиться на утримання позивача. Просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання сина ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 18 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

07 листопада від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідач з вказаними позовними вимогами не згоден. Позивач в позовні заяві не зазначає розмір свого щомісячного доходу, тоді як розмір аліментів встановлюється, виходячи з матеріального становища батька та і матері, адже вона постійно перебуває на обліку в центрі зайнятості населення, де отримує дохід, а також періодично працює в КП «Веселинівський благоустрій» Веселинівської селищної ради, де також отримує дохід, а також отримує дохід у Відділі соціального захисту населення Веселинівської селищної ради як одинока мати.

Що стосується доходу відповідача грошового забезпечення як військовослужбовця, яке в середньому складає 40 000,00 грн., то більше ніж 70 % вказаного доходу витрачається на обмундирування, продукти харчування та цигарки. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. У даному випадку до інших обставин, що мають істотне значення необхідно віднести саме той факт, що фактично відповідачем отримується щомісячно дохід щонайбільше в розмірі 10 000,00 12 000,00 грн.

У даному випадку, визначений в позовній заяві позивачем, розмір аліментів частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є занадто великим для відповідача, так як розраховуватися аліменти будуть з нарахованого доходу, що складатиме близько 10 000,00 грн., що є неспроможною сумою для відповідача у вказаній ситуації. Тому враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 3 196,00 грн., вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складатиме близько 5000,00 грн. щомісячно. Тому вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав та просить їх задовольнити. Суду пояснив, що позивачка ОСОБА_3 дійсно працює та має дохід в середньому 6100 грн., але не спроможна утримувати сина одна, так як дитина хворіє і потребує постійного лікування, проведення процедур лікарями з різних спеціалізацій.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що підтримує позицію викладену у відзиві на позовну заяву та просить суд задовольнити позов частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складатиме близько 5000,00 грн. щомісячно.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 липня 2015 року Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

З акту № 190 про фактичне проживання особи від 02.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зареєстрована, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживає син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 15).

Згідно довідки (Витягу із протоколу ЛКК № 100 від 09 квітня 2024 року) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує індивідуальної форми навчання на 2024-2025 навчальний рік, діагноз: F70 (а.с. 16).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 3196 гривень.

Суд дослідивши всі обставини справи, із врахуванням позиції позивача, та відповідача, з урахуванням матеріального становища дитини та стану здоров`я, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утримані, а також стану здоров`я та матеріального становища відповідача, який є батьком дитини, працездатний, і зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, з урахування встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 18 липня 2024 року та до досягнення сином повноліття, є необхідним та достатнім для належного утримання дитини, а позовна заява підлягає задоволенню.

Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Тому, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач була звільнена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 180 182, 191 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 18 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський