К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2024 року місто Київ

справа № 752/6276/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/14718/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І. від 8 липня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У червні 2022 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна О.С., Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який був дідом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

18 березня 2020 року ОСОБА_7 було складено заповіт на користь ОСОБА_6 . Вказаний заповіт викликає сумніви у позивача, оскільки ОСОБА_7 вже 7 років був прикутий до ліжка, не говорив та не рухався (переніс два інсульти), а тому не міг себе обслуговувати та не розумів значення своїх дій.

Щоб підтвердити стан ОСОБА_7 документально, позивач звернулась до поліції із проханням перевірити стан та місцезнаходження діда її дітей, оскільки не була впевнена в належному догляді. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 переніс два інсульти, з 2013 року не може ні розмовляти, ні рухатись, а отже і формулювати свою волю. Враховуючи вищевикладені обставини, у слідства виникли сумніви у законності укладеного договору про надання правової допомоги та складеного заповіту.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , яка діє як законний представник неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 , складений 18 березня 2020 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 7 лютого 2023 року у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу.

У липні 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення доказів, у якій просила викликати та допитати на стадії підготовчого провадження свідків ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 ) щодо особливостей контакту та спілкування з ОСОБА_7 під час складання оспорюваного заповіту 18 березня 2020 року.

Заява мотивована тим, що забезпечення цих доказів є необхідним для виконання клопотання експертів Державної установи "Інститут судової психіатрії та Міністерства охорони здоров`я України" про надання додаткових матеріалів, які необхідні для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Відсутність пояснень вищевказаних свідків може призвести до неможливості надання експертами висновку щодо посмертної судово-психіатричної експертизи з питань визначених в ухвалі суду, таким чином може бути втрачений такий засіб доказування як висновок експертів, який фактично є вирішальним доказом у справі на підтвердження факту неможливості ОСОБА_7 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 8 липня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено та не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, зокрема, щодо виконання умови дійсної наявності підстав припускати, що вказаний в заяві засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Окрім того, 7 лютого 2023 року судом задоволено клопотання представника позивача про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , натомість з клопотанням про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зазначені свідками в оскаржуваному заповіті та ОСОБА_10 , яка підписала заповіт ні позивач, ні її представник не звертались.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення доказів.

Скаржник зазначає, що суд не врахував, що підставою для подання заяви про забезпечення доказів слугувало саме клопотання судових експертів про допит свідків з метою повноти експертного дослідження. Відмова суду у забезпеченні доказів у такий спосіб як допит свідків позбавляє позивача права на отримання повного та об`єктивного висновку судово-психіатричної експертизи щодо психічного стану заповідача, що є предметом доказування у даній справі. Крім того, судова експертиза вже призначена та оплачена позивачем, відсутність пояснень свідків призведе до неможливості надати суду повний висновок судово-психіатричної експертизи по даній справі.

Також вказує, що висновок суду про те, що позивач чи її представник не звертались до суду з клопотанням про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зазначені свідками в оскаржуваному заповіті та ОСОБА_10 , яка підписала заповіт, є помилковим, оскільки вказане клопотання було заявлене 2 квітня 2024 року, однак судом не вирішене до цього часу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки представником скаржника не надано доказів на підтвердження наведених обставин. З метою дотримання розумних строків розгляду даної справи, відсутністю об`єктивних обставин для відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції визнав за можливе провести розгляд справи у відсутність нез`явившихся осіб.

Інші учасники справи в судове засідання також не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який був дідом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

За життя, 18 березня 2020 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все своє майно на користь сина ОСОБА_13 .

Позивач вважає, що ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій, оскільки 7 років був прикутий до ліжка, не говорив та не рухався (переніс два інсульти).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 7 лютого 2023 року призначено у даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи міг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 18 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., за реєстровим номером №368, №369?

23 січня 2024 року надійшло клопотання експертів Державної установи "Інститут судової психіатрії та Міністерства охорони здоров`я України" Васильєвої Наталії та Рябцевої Оксани про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, а саме: надати оригінали медичних карт стаціонарного хворого на ОСОБА_7 ; пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо особливостей контакту та спілкування з ОСОБА_7 під час складання заповіту 18 березня 2020 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 4 квітня 2024 року витребувано у КНП "Київська клінічна лікарня №4", КНП "Київська клінічна лікарня №7", КНП "Київська клінічна лікарня №12" оригінали медичних карт стаціонарного хворого на ОСОБА_7 . Зобов`язано надати докази в строк до 1 червня 2024 року.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина 1 статі 84 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування доказів.

Отже, забезпечення доказів - це процесуальна дія суду, яка вчиняється за клопотанням учасників справи (осіб, які можуть набути такого статусу) якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів і при цьому засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Про необхідність забезпечення доказів, відповідна особа повинна подати суду заяву в письмовій формі. Вимоги до такого процесуального документу встановлені в статті 117 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України, насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Згідно з статтею 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Відповідно до статті 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. В ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Пунктом 5 частини 1 статті 117 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Як убачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів, у якій просила викликати та допитати на стадії підготовчого провадження як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 щодо особливостей контакту та спілкування з ОСОБА_7 під час складання оспорюваного заповіту 18 березня 2020 року.

Разом з тим, механізм сприяння сторонам, у яких виникають складнощі в отриманні доказів, і які вони не можуть одержати самостійно, передбачено статтею 84 ЦПК України.

Однак, у поданій заяві позивачем не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення доказів шляхом допиту свідків стане неможливим або утрудненим в майбутньому, не вказано, яким чином докази, які можуть бути надані, будуть втрачені або збирання подання таких доказів стане згодом неможливим. Жодних аргументів на підтвердження даних обставин позивач не надала.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету

позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що відповідачем не доведено та не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, зокрема, у зв`язку із тим, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи встановлені судом обставини, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 8 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: