Справа № 522/9908/24
Провадження№ 2-о/522/359/24 РІШЕННЯ
08 жовтня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
представника заявника адвоката Майстренка Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Панченко Олена Олександрівна про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Майстренком Тарасом Миколайовичем, заінтересована особа Приватний нотаріус Панченко Олена Олександрівна про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить: встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і/н НОМЕР_1 ), договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,061 га., розташованої на землях, що знаходяться у віданні Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, надану для ведення садівництва, що знаходиться в садівничому кооперативі «Озерний», ділянка 61 (шістдесят один), від 15.07.1999, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Панченко Оленою Олександрівною, реєстровий номер 1585.
Заява обґрунтована тим, що заявнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,061 га., розташована на землях, що знаходяться у віданні Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, надану для ведення садівництва, що знаходиться в садівничому кооперативі «Озерний», ділянка НОМЕР_2 . Право власності на вказану земельну ділянку належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.1999, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Панченко О.О., реєстровий номер 1585. У вказаному договорі купівлі-продажу прізвище заявника було написано « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Така помилка виникла у результаті неправильного перекладу прізвища заявника з російської на українську мову. Внаслідок наявності розбіжностей в написанні прізвища заявника він не має можливості розпорядитись, належним йому майном.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представник заявника адвокат Майстренко Т.М. заяву підтримав та просив її задовольнити.
Заінтересована особа приватний нотаріус Панченко Олена Олександрівна у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Вислухавши пояснення представника заявника - адвоката Майстренка Т.М., дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.
Судом установлено, що згідно з копією паспорту громадянина України № НОМЕР_3 , який виданий 10.09.2020 органом 5115, повне ім`я заявника вказано « ОСОБА_1 » (а.с.4).
Відповідно до картки платника податків ім`я заявника вказано « ОСОБА_1 » (а.с.5).
Як слідує з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.1999, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останній купив належну ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,061 га, розташовану на землях, що знаходяться у віданні Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, надану для ведення садівництва, що знаходиться в садівничому кооперативі «Озерний», ділянка 61 (шістдесят один). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Панченко О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1585 (а.с. 6).
Відповідно до довідки Приморського РВ в місті Одесі від 28.11.2012 № 14/455 ОСОБА_1 отримав паспорт серії НОМЕР_4 виданий Портофранківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 27.02.2012 на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 16.07.2002 на ім`я ОСОБА_5 в зв`язку з уточненням прізвища на українській мові (а.с. 8).
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Разом з тим, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Вказані обставини мають бути в їх сукупності.
Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
Буд-яких доказів на підтвердження того, що факт, який просить встановити заявник безпосередньо породжує юридичні наслідки, не надано.
В той же час, у судовому засіданні під час дослідження доказів представником заявника повідомлено, що оригінал правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу земельної ділянки, втрачено.
Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, оригінал якого втрачено, чинним законодавством не передбачено.
Відтак, правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.
Посилання заявника на неможливість отримання дублікату указаного договору через наявність розбіжностей у написанні прізвища, не впливає на вирішення даної справи, та не свідчить про наявність умов для встановлення факту належності правовстановлюючого документа за відсутності його оригіналу. Більш того, як зазначено вище жодних доказів на підтвердження зазначених обставин стороною заявника не надано.
Керуючись ст.ст. 10 -13, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Панченко Олена Олександрівна про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Юлія КОВТУН