ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/9437/24 Провадження № 2/636/2938/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Кисловської О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу № 636/9437/24 за позовом ОСОБА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні тим що, позивач уклав шлюб з відповідачем, від спільного шлюбу народилася дитина - син ОСОБА_3 . В подальшому рішенням Чугуївського міського суду Харківської області шлюб було розірвано. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених вище та розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, розгляд справи просила провести за її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій вимоги, викладені в позовній заяві підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

16 вересня 2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області складено відповідний актовий запис № 231. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_1 , дружині - ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21 січня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08.10.2024 р справа № 636/5649/24 шлюб між ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 16 вересня 2006 р. було розірвано.

Згідно судового наказу по справі № 636/9638/24 від 18.11.2024 р. з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стягнено на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця.

У відповідності до довідки Комунального підприємства «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської міської ради Харківської області від 29.10.2024 р. лише батько постійно піклувався про лікування та медичне обстеження сина.

Довідкою Комунального закладу «Чугуївський ліцей № 1 ім. І.Ю. Рєпіна» Чугуївської міської ради Харківської області № 01-3-/534 від 14.10.2024 р. підтверджується, що ОСОБА_1 , який є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно брав активну участь у вихованні сина. Мати: ОСОБА_2 не здійснювала догляд та виховання дитини належним чином.

Згідно довідки Чугуївської міської ради № 318 від 29.10.2024 р. про ступінь участі батьків у вихованні дітей, ОСОБА_1 , виховує дитину з квітня 2022 р., самостійно, утримує за власні кошти. Мати дитини виїхала за кордон у квітні 2022 року та с того моменту жождного разу не відвідала сина, участі у вихованні та утриманні сина не бере.

Рішенням № 17/1 від 05.12.2024 р. Комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області вирішила вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Однак суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з відповідачки, оскільки відповідно до № 636/9638/24 від 18 листопада 2024 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стягнено на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, а саме: не піклується про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно сина.

На підставі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 150, 155, 164, 166, 180 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, рішення ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09),

Керуючись ст. 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354, 430, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Чугуївської міської ради Харківської області- задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку з фактом самостійного виховання дитини батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов