Справа №173/2750/24
Провадження №2/173/947/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бурхана С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на таке.

12.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Служба миттєвого кредитування та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчих послуг №273. Згідно з умовами договору товариство зобов?язалося надати позичальнику кредит на суму 3000 грн. на умовах строковості, платності, а позичальник зобов?язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік. Відповідно до умов договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день кредитування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у таких розмірах: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеної у п.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеної у п. б); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в).

На виконання умов договору на рахунок позичальника було перераховано 3000 грн.

Отже, сторони договору дійшли згоди щодо умов договору, проте відповідач не виконує свої зобов?язання і грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

Також позивач зазначає, що 01.12.2021 року було укладено договір №1-12, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю Служба миттєвого кредитування відступило Товариству з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал права вимоги за крелитним договорами до позичальників, зокрема за договором №273.

10.03.2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт капітал відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Коллект Центр права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором №273. Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №273.

Загальна сума заборгованості за договором становить 47 546,10 грн: 3000 грн - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту); 44546,10 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати: 3028, 00 грн - витрати на сплату судового збору; 13000 грн - понесені витрати на правову допомогу.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Відповідач у визначений судом строк подала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову з таких підстав. На думку відповідача, позивач не надав докази на підтвердження надання їй кредитних коштів, також відповідач не погоджується з сумою заборгованості за договором та вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Позивач надав свою відповідь на відзив відповідача, в яких вважає доводи відповідача необгрунтованими. Так, на думку позивача, розрахунок заборгованості проводився відповідно до умов договору. Відповідач частково погашала заборгованість, тим самим підтвердила отримання кредитних коштів. Позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, окрім того строк позовної давності зупинено на час карантину та воєнного стану.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

12.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 273. Договір підписано ЕПУ у формі одноразового ідентифікатора.

Відповідно до умов договору товариство надало відповідачці кредит, загальний розмір якого становить 3000 грн., строком на 18 днів зі сплатою процентів за користування кредитом 1080 грн., які нараховуються за ставкою 2, 00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж орієнтовний строк повернення кредиту.

Після спливу орієнтовного строку повернення кредиту, тобто через 18 днів відповідно до умов договору проценти нараховуються за збільшеною процентною ставкою в такому порядку: б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеної у п.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеної у п. б); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в).

Отже, відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн, який мала повернути протягом 18 днів, тобто у строк до 29.03.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1080 грн.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю Служба миттєвого кредитування відступило Товариству з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал права вимоги за крелитним договорами до позичальників, зокрема за договором №273.

10.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023.

Згідно з п. 2.1. Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно з п. 5.2. Договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, права вимоги вважаються відступленими Первісним кредитором та набутими Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» передав, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням умов Договору №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять права вимоги заборгованості від боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023, «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №273 у розмірі 47546,10 грн: 3000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 44546,10 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з статями 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За приписами пункту 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Зазначені положення закону свідчать, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).

Суд вважає, що позивач підтвердив укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтвердив подальше укладення договорів факторингу та відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги між первісним кредитором, наступними кредиторами та відповідачем щодо спірних договорів.

Доводи відповідача про те, що позивач не надав докази надання їй кредиту суд вважає неспроможними з огляду на те, що позивач надав докази укладення договору кредиту з відповідачем, дійсність якого відповідач не заперечує. Окрім того, слушними є доводи позивача про те, що відповідач частково погашала заборгованість за кредитом, а саме 28.03.2021 року у сумі 1020 грн та 600 грн 25.04.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості і ця обставинами також не заперечується відповідачем. Такі факти суд оцінює як підтвердження отримання кредиту відповідачем.

Щодо суми заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача і з якою відповідач не погоджується.

Згідно з розрахунком заборгованості, який надано позивачем заборгованості за кредитним договором становить 47546,10 грн: 3000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 44546,10 грн - заборгованість за відсотками. Водночас 21306,00 грн - сума заборгованості за відсотками нарахована за період з дня укладення договору кредиту до 30.11.2021 року (до моменту передачі права вимоги новому кредитору ТОВ Вердикт Капітал), інша сума - 23240,10 грн - заборгованість за відсотками, яка нарахована в період з 01.12.2021 року по 11.03.2022 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного п. 1.9. договору, який становить 1 рік.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК Украі?ни позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК Украі?ни, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаі?в ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розмір відсотків нараховувася відповідно до умов договору, а саме відповідно до п. 1.4, згідно з яким відсотки нараховуються за кожен день фактичного користування кредитним коштами. Відповідач, підписавши договір кредитування, погодилась на ці умови, дійсність укладеного договору або його частин нею не оспорюється. У зв?язку з чим, за відсутності будь-якого контррозрахунку з боку відповідача та за відсутності будь-яких доводів щодо неправильності визначення суми заборгованості, як це передбачено ст. 81 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком заборгованості, який надав позивач.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаціи?ного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час и?ого укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час и?ого укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за договором кредиту в розмірі 47546,10 грн.

Доводи відповідача про те, що її не повідомили про заміну кредитора у зобов?язанні не звільняють її від обов?язку виконання обов?язків за договором. Доказів про виконання зобов?язання перед первісним кредитором, або перед позивачем, відповідач суду не надала.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення із позовом до суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК Украі?ни позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до умов договору, а саме п.4.12 сторони погодили збільшити строк позовноі? давності до 10 років.

Також відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК Украі?ни під час діі? карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Украі?ни з метою запобігання поширенню коронавірусноі? хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк діі? такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 11 березня 2020 року No 211 «Про запобігання поширенню на територіі? Украі?ни гостроі? респіраторноі? хвороби COVID- 19, спричиненоі? коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів Украі?ни) 12 березня 2020 року на територіі? Украі?ни був встановлении? карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК Украі?ни у період діі? воєнного стану в Украі?ні, введеного Указом Президента Украі?ни "Про введення воєнного стану в Украі?ні" від 24 лютого 2022 року No 64/2022, затвердженим Законом Украі?ни "Про затвердження Указу Президента Украі?ни "Про введення воєнного стану в Украі?ні" від 24 лютого 2022 року No 2102-IX, перебіг позовноі? давності, визначении? цим Кодексом, зупиняється на строк діі? такого стану.

Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовноі? давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по дании? час перебіг строків позовноі? давності зупинено. Отже, строки позовноі? давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовноі? давності у суду відсутні.

Підсумовуючи, суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором 273 від 12.03.2021 року виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в загальній сумі 47546,10 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 16.08.2024 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 3028 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

01.07.2024 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістант» та ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Строк дії договору безстроковий (п. 7.1).

Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1).

Обсяг повноважень адвокатського об`єднання визначений у п. 2.1 Договору.

Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п.4.1)

Позивач просить стягнути з відповідача 13000 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надає заявку на надання юридичної допомоги №199 від 30.07.2024 за якою погодженою сторонами є юридична допомога у виді:

- надання усної консультації тривалістю 2 год. ціною 2000 грн. за одну годину та загальною вартістю 4000 грн.;

- складання позовної заяви про стягнення боргу тривалістю 3 год. ціною 3000 грн. за одну год. та загальною вартістю 9000 грн.

Клієнтом та адвокатським об`єднанням підписано витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024, за яким сторони підтверджують, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу:

1) надання усної консультації, тривалістю 2год. ціною 2000 грн. за одну годину та вартістю 4 000 грн.;

2) складання позовної заяви про стягнення боргу, тривалістю 3 год. ціною 3000 грн. за одну год., вартістю 9000 грн. Загальна вартість наданих послуг 13000 грн.

Відповідач заперечень щодо обсягу та вартості наданих послуг та понесених витрат не надала.

Адвокатським об`єднанням оцінено надану позивачеві послугу «складання позовної заяви про стягнення боргу» в 9000 грн., при цьому тривалість роботи над нею зазначена в обсязі 3 год.

Суд, з огляду на визначені сторонами тарифи визначає, що усна консультація у випадку складання такої шаблонної позовної заяви, на думку суду, не може перевищувати однієї години, що виходячи з погоджених сторонами тарифів складає 2000 грн.

Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, консультація, а також підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такої позовної заяви в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України оцінюється судом в загальному розмірі 11000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ, 01133) заборгованість за договором № 273 від 12.03.2021 року в загальній сумі 47546,10 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками - 44546 грн 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ-44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ, 01133) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028, 00 грн та витрати на отримання правової допомоги в сумі 11000 (одинадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя С.М. Бурхан