Справа № 939/2965/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Міланіч А.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1992 року. Неповнолітніх дітей вони не мають, але розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Останні роки відповідач ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, через що між ними постійно виникають сварки. Агресивні дії відповідача призвели до припинення їх спільного проживання. Тривалий час вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Тому, оскільки сім`я фактично розпалась, просила шлюб з відповідачем розірвати.

13 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач у встановлені судом строки відзвив на позов не подав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 30 квітня 1992 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8)

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання.

Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу.

Частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з позовної заяви, і відповідач заперечень щодо цього суду не надав, сімейне життя у сторін не склалося, вони не підтримують сімейних відносин та спільне господарство не ведуть, бажання на примирення відсутнє.

За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.

Керуючись ст. ст. 7, 21, 24, 56, 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 30 квітня 1992 року Жовтневим ЗАГСом м. Києва, актовий запис №560, розірвати.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17 грудня 2024 року.

Головуюча-суддяА.Міланіч