Провадження № 2-зз/201/128/2024
УХВАЛА

іменем України

10 грудня 2024 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Попова Віталія Гавриловича про скасування заходів забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2024 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Попова Віталія Гавриловича про скасування заходів забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, у якій він посилається на те, що зі змісту ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.11.2024 у справі №201/14797/24 позивачу стало відомо що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району міста Кам`янське, на який розповсюджується юрисдикція Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська. З цього заявник робить висновок, що Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська прийняв справу № 201/10746/24 без додержання правил підсудності, та є не повноважним розглядати дану справу.

Заявник звертає увагу на те, що порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (ст. 378, п. 6 ч. 1 ст. 411 ЦПК України). Зазначене також підтверджується відповідними правовими позиціями Верховного Суду, зокрема Постановою Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23).

Також заявник зазначає, що станом на 05.12.2024 зустрічний позов за яким вживалися заходи забезпечення, не прийнятий судом, та не може бути прийнятий у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності за первинним позовом. Позивач 29.11.2024 звернувся до суду з заявою про передачу справи за підсудністю. У зустрічній позовній заяві, як і в заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 вказав завідомо неправдиву інформацію про своє зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) та додав завідомо неправдиву копію паспорта яка містила застарілу інформацію про місце його реєстрації, чим ввів суд в оману, в чому вбачаються ознаки зловживання правом.

В судове засідання сторони подали заяви про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення зустрічного позову у їх відсутність.

При цьому представник ОСОБА_1 - адвокат Попов Віталій Гаврилович наполягав про скасуванні заходів забезпечення зустрічного позову.

Представник ОСОБА_2 адвокат Співак Віталій Гаврилович проти задоволення заяви про скасування заходів забезпечення зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що на момент відкриття провадження у справі №201/10746/24 територіальна підсудність була визначена вірно, - за останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_2 , який вже після відкриття провадження у справі - 24 вересня 2024 року змінив місце своєї реєстрації на адресу: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із заявою про скасування заходів забезпечення позову зустрічного позову, доданими до неї документами, суд встановив наступне.

02 вересня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, у якій вона просила:

1. Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію замість її частки у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 вартості відчуженого транспортного засобу Honda Civic 5D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , чорного кольору, 2007 року випуску, на загальну суму 155490,00 гривень.

2. Судові витрати покласти на Відповідача.

За даною позовною заявою ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у даній справі, проведення підготовчого засідання призначено на 09 жовтня 2024 року.

24 вересня 2024 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , у якому він просив:

1.Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя: квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 66.2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

2.Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 66.2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 66.2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

3.Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 66.2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в сумі 1 378 350 грн. (один мільйон триста сімдесят вісім тисяч триста п`ятдесят гривень).

4.Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Разом із зустрічним позовом до суду надійшла заява про його забезпечення, у якій ОСОБА_2 просив накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , а саме: квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 66.2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

09 жовтня 2024 року до суду надійшло письмове заперечення проти прийняття зустрічного позову до спільного розгляду разом із первісним позовом, а також заперечення проти застосування заходів забезпечення зустрічного позову, у яких представник ОСОБА_1 адвокат Попов Віталій Гаврилович послався на наступне:

1. Заява про забезпечення зустрічного позову повністю необґрунтована, що вбачається з того, що в мотивувальній частині заяви йдеться про необхідність накладення арешту на автомобіль марки FORD, а в прохальній частині заявник просить суд накласти арешт на квартиру.

2. Заявник не наводить будь-яких реальних фактів які вказують на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову.

3. Заявник явно зловживає процесуальним правом на вжиття судом заходів забезпечення позову, так як фактично у зустрічній позовній заяві просить суд визнати право спільної сумісної власності на квартиру, яка належала їм з відповідачкою за зустрічним позовом на праві спільної часткової власності і свою частку він вже продав їй та отримав кошти, що він сам не заперечує. З вказаного вбачається спроба процесуального тиску на Відповідачку, а не можливість забезпечити виконання рішення суду, так як наявність спору про нерухоме майно вже сама по собі є перешкодою у відчуженні цього майна незалежно від вжитих заходів забезпечення.

4. До заяви про забезпечення позову Заявником не додано доказів на підтвердження своїх вимог, на підставі яких суд міг би пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

09 жовтня 2024 року, за наслідками розгляду заяви про забезпечення зустрічного позову, судом було постановлено ухвалу про її часткове задоволення шляхом заборони відчуження квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 66.2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановляючи зазначену ухвалу, судом було враховано, що з матеріалів зустрічного позову та заяви про його забезпечення, а також з матеріалів справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації, яку позивачка назвала позовною заявою про поділ спільного майна подружжя убачається, що між сторонами існує спір щодо обсягу спільного майна подружжя та його поділу шляхом стягнення компенсації відповідних часток.

На час постановлення зазначеної ухвали, також, як і на теперішній час, питання прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним ще не вирішено, однак, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд звертає увагу на те, що 06 вересня 2024 року, перед відкриттям провадження у даній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, судом, на виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, та з відповіді №772892 від 06 вересня 2024 року, було встановлено, що ОСОБА_2 08 липня 2024 року був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому відомості про його подальше місце реєстрації на той час були відсутні (а.с.44).

Водночас, відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Отже, позивачка в особі свого представника адвоката Попова Віталія Гавриловича, скористалися своїм правом щодо вибору підсудності, унормованим статтею 28 ЦПК України, та підстав для направлення справи до іншого суду станом на 06 вересня 2024 року, - дату прийняття рішення про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, що надійшовдо Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 вересня 2024 року, - не було.

В подальшому, під час судового засідання по справі, яке відбулося 27 листопада 2024 року, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Співак О.М., та безпосередньо сам відповідач ОСОБА_2 з приводу місця реєстрації останнього пояснили, що після зняття його з реєстрації 08 липня 2024 з адреси АДРЕСА_3 , він деякий час був без реєстрації нового місця проживання, і лише 24 вересня 2024 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені пояснення сторони відповідача ОСОБА_2 в подальшому були підтверджені документами, доданими до письмового пояснення, що надійшло до суду 05 грудня 2024 року:

Відповідно до Витягу з реєстру Дніпровської територіальної громади №2024/010285729 від 27 серпня 2024 року, ОСОБА_2 08 липня 2024 року був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.165).

Відповідно до Витягу з реєстру Кам`янської територіальної громади №2024/014584116 від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_2 24.09.2024 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.164).

Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що доводи представника ОСОБА_1 адвоката Попова Віталія Гавриловича, викладені у його заяві про скасування заходів забезпечення зустрічного позову про те, що дана справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя є непідсудною Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим, начебто, наявні підстави для скасування заходів забезпечення зустрічного позову, - є помилковим.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2022 року по справі № 705/4132/19, порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Більш того, залишаючи без задоволення клопотання сторони відповідача про скасування заходів забезпечення позову в зазначеній справі № 705/4132/19 у зв`язку із передачею справи за підсудністю до суду іншої юрисдикції, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у згаданій постанові від 18 квітня 2022 року, відступивши від висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2021 року у справі № 757/35284/19 (провадження № 61-19662св20), ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 677/994/16-ц (провадження № 61-7408св20), у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 177/1092/18 (провадження № 61-1674св20), зазначив, що навіть у цьому разіпотреба у забезпеченні позову не відпала, оскільки розгляд даної справи не закінчений, справа передана для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, судове рішення по суті не ухвалено.

З огляду на викладене, та враховуючи той факт що розгляд справи ще триває, а також зважаючи на характер і обсяг позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Попова Віталія Гавриловича про скасування заходів забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 158, 259-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Попова Віталія Гавриловича про скасування заходів забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев