УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 753/12145/22

провадження № 61-15435ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційними скаргами ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дяченко Ігор Вікторович, та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Яворська Наталія Миколаївна, на постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної державної адміністрації в місті Києві, про визнання договору дарування недійсним,

УСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати недійсним укладений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 28 липня 2014 року за № 4253.

2. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

3. Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року стягнуто солідарно з позивачів на користь ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

4. Постановою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 січня 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 44,50 кв. м, житловою площею 17,90 кв. м, укладений 28 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. за № 4253. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

5. 21 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 - адвокат Дяченко І. В. та представник ОСОБА_3 - адвокат Яворська Н. М. подали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року (повний текст складений 25 жовтня 2024 року).

6. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження за вказаними касаційними скаргами.

7. У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підстав касаційного оскарження, а саме застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм права без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах:

- застосування пункту 2 частини третьої статті 2, статей 6, 185, пункту 2 частини другої статті 356, статті 357 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 182/1768/17, від 14 серпня 2020 року у справі № 420/4676/19, від 28 грудня 2020 року у справі № 320/7209/17, від 21 лютого 2022 року у справі № 744/658/20, від 09 травня 2024 року у справі № 140/21484/23, від 06 серпня 2024 року у справі № 910/2876/17;

- застосування частини четвертої статті 263 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц;

- застосування статті 89, частини першої, другої, п`ятої статті 263, статті 367 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц, Верховного Суду від 14 грудня 2018 року у справі № 914/809/18, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/6981/19, від 29 січня 2020 року у справі № 753/21632/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13-ц, від 19 січня 2022 року у справі № 263/18671/19, від 15 червня 2022 року у справі № 906/620/21, від 06 липня 2022 року у справі № 910/6210/20, від 14 вересня 2022 року у справі № 465/3517/19, від 30 березня 2023 року у справі № 905/2307/21, від 30 травня 2023 року у справі № 914/4127/21, від 12 липня 2023 року у справі № 910/5080/21.

8. Разом з тим, представник ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів частини п`ятої статті 203, частини першої статті 215, статті 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах, що пов`язані із визнанням третьою особою (позикодавцем) недійсним договору дарування квартири, який було укладено між позичальником (батьком) та його малолітнім сином до настання строку виконання позичальником грошових зобов`язань за договорами позики (тобто, під час договірних відносин) (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК).

9. У касаційній скарзі ОСОБА_3 також є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК підстав касаційного оскарження, а саме:

- застосування судом апеляційної інстанції пункту 3 частини першої статті 264 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 753/12781/23;

- застосування статей 76, 81, 89, 263 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду від 14 грудня 2018 року у справі № 914/809/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18, від 29 січня 2020 року у справі № 753/21632/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 522/22023/16-ц, від 19 січня 2022 року у справі № 263/18671/19, від 15 червня 2022 року у справі № 906/620/21, від 14 вересня 2022 року у справі № 465/3517/19, від 30 травня 2023 року у справі № 914/4127/21;

- застосування статей 2, 4, 13 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 362/2905/20, від 13 квітня 2023 року у справі № 757/30991/18-а;

- застосування статей 6, 10, 12 ЦПК без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 442/456/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 826/2338/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, від 06 серпня 2024 року у справі № 910/2876/17.

10. До того ж представник ОСОБА_3 вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів частини першої статті 3, статей 316, 317, 319, 321, 324, частини другої статті 608, частини першої статті 612, статті 627 ЦК, статті 3 Сімейного кодексу України за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах, що пов`язані із визнанням недійсним (фіктивним) договору дарування квартири, укладеного між батьком та його малолітньою дитиною до настання строку виконання грошових зобов`язань за договором позики (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК).

11. Касаційні скарги подані у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК, підстави для залишення касаційних скарг без руху, повернення цих скарг чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. У касаційних скаргах наведені обставини, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК підстав для касаційного оскарження (див. пункти 7-10).

12. У касаційних скаргах, особи, що їх подають, просять зупинити діюпостанови Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку. У клопотанні, доданому до касаційної скарги, представник ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 вказує, що згідно з оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції припиняється право власності малолітнього ОСОБА_1 на квартиру та таке право поновлюється за ОСОБА_3 . Тому державний виконавець з метою виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договорами позики може вчинити дії, спрямовані на звернення стягнення на його майно, шляхом примусової реалізації цієї квартири. Таким чином можуть бути порушені права, свободи та інтереси малолітнього ОСОБА_1 , зокрема, право мирно володіти своїм майном, право на охорону здоров`я, право на захист від усіх форм насильства, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на повагу до гідності, а також може бути не дотримано балансу інтересів інших осіб, які беруть участь у справі. У разі скасування Верховним Судом постанови Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції малолітній ОСОБА_1 не буде позбавлений права власності на квартиру, яка є його єдиним житлом, чи обмежений у здійсненні цього права.

13. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК).

14. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК).

15. Метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

16. З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

17. З огляду на стадію розгляду справи та те, що спір між сторонами остаточно не вирішений, враховуючи обґрунтування відповідного клопотання (див. пункт 12) та характер спірних правовідносин, інтереси малолітньої дитини, для забезпечення балансу інтересів сторін необхідно зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дяченко Ігор Вікторович, та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Яворська Наталія Миколаївна, на постанову Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у справі № 753/12145/22.

2. Витребувати з Дарницького районного суду міста Києва матеріали справи № 753/12145/22.

3. Зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

4. Ухвалу про відкриття касаційного провадження надіслати учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК відзиви на касаційні скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття касаційного провадження у справі. До відзивів необхідно додати докази надсилання відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи. Відсутність відзивів на касаційні скарги не перешкоджає перегляду судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков