суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що 09.12.1969 року ордер на вселення у спірну квартиру було видано батькові позивача та членам його сім`ї з п`яти осіб. 19.12.1992 року син позивача уклав шлюб зі відповідачем ОСОБА_2 , від якого народилась дочка, відповідач по справі ОСОБА_3 . У грудні 1999 року відповідачі виїхали з квартири. Влітку 2000 року шлюб між сином позивача та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано, та у 2009 році син позивача помер. Однак після розірвання шлюбу із сином позивача та після його смерті відповідачі до квартири за вказаною адресою не повертались, будь-яких витрат на утримання квартири не несуть в квартирі не з`являються, речей відповідачів в квартирі немає. Позивач вимушена нести тягар утримання квартири та сплачувати рахунки за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим змушена вернутись з даним позовом до суду.
21 листопада 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачі не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
3гідно ст. 64 Житлового кодексу УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
Відповідно ст. 65 Житлового кодексу УРСР, наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
З матеріалів справи убачається, на підставі Ордеру на житлове приміщення від 09.12.1969 року № НОМЕР_1 ОСОБА_7 із сім`єю у складі п`яти осіб отримали квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 5)
Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочка ОСОБА_1 на підставі Розпорядження № 6 від 20.04.1992 року є власником особистого рахунку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 6-11)
За даними Актів, складених мешканцями будинку АДРЕСА_2 , затверджених комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 410 від 17.03.2000 року, від 06.04.2000 року, від 31.07.2024 року, від 30.09.2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з лютого 2000 року не проживають в квартирі АДРЕСА_1 , речей в квартирі немає. (а.с. 12-15)
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 Житлового кодексу України), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 Цивільного кодексу України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Як убачається з матеріалів справи, предмет спору складають вимоги позивача щодо втрати відповідачів права на користування неприватизованим житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , вказуючи на те, що відповідачі тривалий час не проживають у спірному житловому приміщенні, не несуть витрати за житлово-комунальні послуги, таким чином, порушуючи права позивача, як наймача спірної квартири.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого житлового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , правовим наслідком чого є зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, - оскільки судом встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною адресою, не ведуть нарівні із позивачем спільне господарство, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись спірною квартирою, судом не встановлено, що, відповідно, порушує право позивача, як відповідального квартиронаймача, яка одноособово несе тягар матеріального утримання спірного нерухомого майна.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає до задоволення в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 65, 71, 107 Житлового кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 16 грудня 2024 року.
Суддя: В.І. Галаган