"16" грудня 2024 р. Справа № 363/6259/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , що подана представником позивачки адвокатом Джулай А.А. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 року адвокат Джулай А.А., що діє в інтересах позивачки звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом.

Вивчивши матеріали зазначеної позовної заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява не в повному обсязі відповідає вимогам закону:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо. Також, від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується. Вже на стадії пред`явлення позову позивач повинен довести певне коло фактів, що мають процесуальне значення, мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. При цьому, п озовна заява повинна містити зокремаі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору, передбачено ч. 6 ст. 175 ЦПК України.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, зі змісту позову слідує, що представник позивачки, звертаючись до суду з цим позовом, посилається на ст. ст. 110 СК України та просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Так, ч 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбусуперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з аналізу зазначених статей слідує, що позивачу, при зверненні до суду з такими вимогами, необхідно довести, що він дійсно перебуває у шлюбі з відповідачем.

Відповідно до п. п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини вказані позивачем, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтва про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

А відтак, позивачка, звертаючись до суду з цими вимогами до відповідача, відповідно до ст. ст. 175, 177 ЦПК України, повинна надати суду докази на підтвердження того, що вона дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, тобто оригінал свідоцтва про шлюб. Долучений до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб достеменно підтверджує правомірність виникнення судового провадження щодо шлюбу, тобто для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу - оригінал свідоцтва про шлюб є доказом, що підтверджує існування шлюбу на час розгляду справи в суді.

Суд звертає увагу на те, що позивачка не позбавлена права на отримання повторного свідоцтва про шлюб, в разі відсутності в неї оригіналу.

Крім того, позивачка, відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (в разі знаходження свідоцтва у відповідача).

В той же час до позовної заяви, представником позивача додано заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, при цьому позивачка не зазначає в позові чому не має можливості надати оригінал свідоцтва про шлюбу, а в разі відсутності в неї оригіналу свідоцтва про шлюб не звертається до суду з клопотанням щодо витребування вказаного доказу відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України.

За ч. 2 ст. 95 ЦПК України - письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 95 ЦПК України). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом, із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 ст. 95 ЦПК України). Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України).

Встановлено, що представник позивача - адвокат Джулай А.А. додала до позовної заяви посвідчену нею копію свідоцтва про шлюб, але в той же час не зазначила в позові де знаходиться оригінал вказаного доказу, як і не додала до позову клопотання щодо його витребування, в разі неможливості надання його позивачкою.

Суд звертає увагу, що вказаний позов залишається без руху не виключно з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб, а зокрема і з підстав неповідомлення де знаходиться оригінал зазначеного свідоцтва, причин неможливості його надання разом з позовом, а в разі відсутності у позивачки вказаного документа відсутності клопотання про його витребування у відповідача, або у Вишгородського відділу ДРАЦС у Вишгородському району Київської області.

Посилання представника позивача на Постанову Верховного суду від 19.10.2022 року у справі за №526/442/22, як на підставу виконання позивачкою вимог ст. 95 ЦПК України, в даному випадку є некоректним, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України - учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Ані представник позивача, ані позивачка не зазначили в позові де наразі знаходиться оригінал свідоцтва про шлюб.

Крім того, залишаючи позов без руху, в даному випадку суд жодним чином не перекладає на позивачку можливі ризики розгляду справи за участю іноземної особи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу дійсно може бути пред`явлений одним із подружжя. Дана норма закону стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли вінне заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із п. 3, п. 4 Постанови Верховного Суду України за №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених ст. ст. 106, 107 СК.

При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Розірвання шлюбу судом відбувається:

- за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей;

- за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК;

- за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК;

- за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

У заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу.

В даному випадку у позовній заяві ОСОБА_1 , що подана представником позивача адвокатом Джулай А.А., відсутнє обґрунтування звернення з цією позовною заявою до суду, враховуючи відсутність у подружжя спільних дітей, як представник зазначає в позові, а відтак в даному випадку підставою звернення може бути лише незгода відповідача із розірванням шлюбу в позасудовому порядку, в той же час з позову не вбачається, що між подружжям існує спір.

Таким чином позивачці необхідно обґрунтувати підстави, за яких вона звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки з позову вбачається що спільних дітей у сторін немає, посилання на обставини того, що відповідач не згоден на розірвання шлюбу у органах РАЦС позовна заява не містить взагалі та доказів такого до матеріалів справи теж не долучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедент на практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачці у доступі до правосуддя, після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - ОСОБА_1 , що подана представником позивачки адвокатом Джулай А.А. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачці/представнику позивачки для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці/представнику позивачки, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати позивачці та представнику позивачки.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна