Єдиний унікальний номер 725/1951/24
Номер провадження 2/725/319/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В.Г. про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 виданого Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 30.04.2009 року, на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.04.2009 року № 293/8, право власності на житловий будинок зареєстровано Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 21.05.2009 року, в реєстровій книзі № 97. с. 6. номер запису - 11732. реєстраційний номер - 1465316, становить: ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - 1/2 частки; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1/2 частки; Визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 360608. виданого Чернівецькою міською радою 19.12.2008 року, на підставі рішення Чернівецької міської ради 33 сесії 5 скликання від 23.10.2008 p., № 708. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 89 становить: ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - 1/2 частки; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1/2 частки.

В подальшому представник позивача звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог та просив визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП № НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 . який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на спадкове майно, яке складається із житлового будинку літ.А загальною площею 84.50 кв.м. в тому числі три житлові кімнати площею 48,90 кв.м. крім того гараж літ.Г. огорожа № 1 та знаходиться по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП № НОМЕР_2 . місце проживання: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 . який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,0388 га. кадастровий номер земельної ділянки - :31:003:0050, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15.04.2024 року прийнято до розгляду змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В.Г. про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 на праві право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належав житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Також, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 360608, виданого Чернівецькою міською радою 19.12.2008 року на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить земельна ділянка за вказаною вище адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_2 та після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм зазначене вище нерухоме майно. Оскільки позивач є донькою покійних ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з метою прийняття спадщини після смерті батьків, вона звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук Віталіни Григорівни, яка постановою від 24 січня 2024 року відмовила їй у вчиненні нотаріальних дій.

Підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з належними до нього будь та спорудами та земельної ділянки нотаріус вказала те, що частка в спільній сумісній власності за життя спадкодавців не визначена, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилась, в її інтересах діяв представник, який звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти задоволення позову у випадку, якщо суд встановить, що це не буде порушувати прав інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Третя особи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

В рамках судового розгляду даного спору судом витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В.Г. належним чином засвідченні копії спадкових справ №46/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та № 45/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачами за первісним та зустрічним позовами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується копіями свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 видане Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 30.04.2009 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії Я Е № 360608. виданого Чернівецькою міською радою 19.12.2008 року (а/с 10,11).

Частиною третьою ст. 89 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Відповідно до ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а/с 6,7).

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи даної цивільної справи, а також витребуваної судом спадкової справи, вбачається, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є спадкоємицею за законом після смерті своїх батьків та окрім неї інших спадкоємців немає, остання своєчасно звернулись в органи нотаріату, зокрема до приватного нотаріуса Савчук В.Г., із заявами про прийняття спадщини, натомість постановами від 24.01.2024 року №51/02-31 та 3 50/02-31 нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право власності за законом на частку покійних у вказаних вище житловому будинку та земельній ділянці, у зв`язку з тим, що частка, яка належить спадкодавцям, не визначена (а/с 12-15).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналогічні положення містяться у ст. 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності відповідно до якої у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За змістом ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 28 липня 2021 року у справі №346/5216 /18 (провадження № 61-3050cB21).

Таким чином, позивачем вірно обрано спосіб судового захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що спірні будинок та земельна ділянка належали спадкодавцям на праві спільної сумісної власності та матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що їх частки рівні.

Таким чином, позивач за законом успадкувала належну спадкодавцям частку земельної ділянки та житлового будинку,а саме по 1/2 частині після смерті кожного з батьків, що в сукупності свідчить про спадкування вказаного майна в цілому, вчасно звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину не змогли, у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що вказані у постанові нотаріуса підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій не впливають на можливість поновлення порушеного права позивачки, як спадкоємця, в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 355, 372, 1216, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1262, 1266, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 86-89, 120, 125, 152 ЗК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на трикімнатний житловий будинок літ.А загальною площею 84.50 кв.м. в тому числі житловою площею 48,90 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, а саме гараж літ.Г., огорожа № 1 за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,0388 га., кадастровий номер - :31:003:0050, яка знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна