РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1254/24

Провадження № 2/293/537/2024

09 грудня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк"

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідачів солідарно на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" 3% річних у сумі 441,86 дол. США (чотириста сорок один долар США 86 центів) за період прострочення з 12.05.2017 по 23.02.2022 року.

26.08.2024 суд у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Виконавчого органу Черняхівської селищної ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

26.08.2024 суд у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради з метою отримання інформації, щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 .

30.08.2024 на адресу суду з Черняхівської селищної ради надійшов лист, згідно якого гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

02.09.2024 на адресу суду з Житомирської міської ради надійшов лист, згідно якого гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 16.09.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті суд призначив на 16.10.2024.

Ухвалою від 16.10.2024, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 16.10.2024, суд відклав розгляд справи по суті на 12.11.2024.

Ухвалою від 12.11.2024, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 12.11.2024, суд відклав розгляд справи по суті на 09.12.2024.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням боржником грошового зобов`язання по кредитному договору № 0 від 29.05.2008.

Позивач вказує, що такий кредитний договір, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" ( Акціонерне товариство "Укрсиббанк", далі - банк, позивач) та ОСОБА_1 (відповідач 1), за яким ОСОБА_1 (відповідач 1) отримав кредит (грошові кошти) у розмірі 20000.00 доларів США, та зобов`язався повернути у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15.00 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором була прийнята порука ОСОБА_2 (відповідач 2) згідно умов договору поруки № 0/П від 29.05.2008 року.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 порушив вимоги кредитного договору у зв`язку з чим станом на 23.09.2016 утворилась заборгованість за кредитним договором по кредиту та процентам у розмірі 4974.03 дол. США та 3698.93 грн. заборгованості по пені.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.04.2017 року у справі №293/991/16-ц, із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" стягнуто солідарно суму заборгованості у загальному розмірі 4974.03 дол.США та пеню у розмірі 3698.93 грн. Вказане рішення набрало законної сили 30.05.2017.

Пояснює, що погашення боргу за рішенням суду здійснювалося частками та у повному обсязі було здійснено 22.07.2024 року. Виконавче провадження відносно ОСОБА_2 закрито 31.07.2024 року.

Зазначає, що виконання судового рішення щодо стягнення основної суми боргу не позбавляє права кредитора звертатися до суду з позовом про стягнення сум передбачених на підставі ст. 625 ЦПК України.

Доводить, що за прострочення погашення сум заборгованості у розмірі 4974,03 дол. США, що підлягали стягненню за рішенням суду за кредитним договором №0 від 29.05.2008 необхідно стягнути з відповідачів 3% річних у сумі 441,86 дол. США (за курсом НБУ станом на 08.08.2024 року 40,9847 грн еквівалентно 18 109,50 грн) за період прострочення з 12.05.2017 по 23.02.2022.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив.

У заяві від 04.12.2024, яка надійшла до суду через ЄСІТС підсистему "Електронний суд" за вх. №6928,позивач просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 99).

Відповідачі про причини неявки в судове засідання від 09.12.2024 не повідомили,будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи.

09.12.2024 від ОСОБА_2 (відповідач 2) надійшла заява про закриття провадження у справіна підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, за відсутністю предмета спору.

Заяву мотивує тим, що 05.12.2024 на користь позивача сплачено 442 (чотириста сорок два) долари США, про що додає скан-копію квитанції про здійснення платіжної операції на вказану суму.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 09.12.2024 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

29.05.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 (відповідач 1) укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 20 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 28 травня 2018 року (а.с.15-18).

29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 (відповідач2) укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с.21).

З приведенням своєї діяльності відповідно до вимог Закону України "Про акіонерні товариства" назву та тип товариства змінено з Акціонерного комерційного інноваційного банку "Укрсиббанк" на Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк", а у подальшому на Акціонерне товариство "Укрсиббанк" (а.с.7-14).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.04.2017 суд вирішив стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 29 травня 2008 року в розмірі 4974,03 (чотири тисячі дев"ятсот сімдесят чотири) долари США 03 цнт. та по пені у розмірі - 3698 (три тисячі шістсот дев"янос вісім) грн. 93 коп. Рішення набрало законної сили 30.05.2017.

За змістом постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП №61383328) від 31.07.2024, встановлено, що під час примусового виконання виконавчого листа №2 №293/991/16, виданого 30.05.2017 Черняхівським районним судом Житомирської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 29.05.2008 в розмірі 4974,03 доларів США та пені в розмірі 36 987,93 грн, за яким боржником значиться - ОСОБА_2 , стягувач Акціонерне товариство «Укрсиббанк», з боржника, стягнуто суму боргу в повному обсязі, що підтверджується заявою стягувача від 29.07.2024 про закінчення виконавчого провадження. Також зазначено про фактичне виконання рішення в повному обсязі (а.с.23).

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованість за кредитним договором, а саме 3% річних від суми стягнення за рішенням суду - 4974,03 дол. США (за мінусом сум погашення) за період з 12.05.2017 по 23.02.2022, становить у розмірі 441,86 дол. США (за курсом НБУ станом на 08.08.2024 року 40,9847 грн еквівалентно 18 109,50 грн).

Оскільки, виконання судового рішення щодо стягнення основної суми боргу не позбавляє права кредитора звертатися до суду з позовом про стягнення сум передбачених на підставі ст. 625 ЦПК України, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до наданої відповідачем 2 - ОСОБА_2 копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №58, дата здійснення платіжної операції 05.12.2024/дата валютування 05.12.2024, ОСОБА_1 (відповідач 1) здійснено перерахунок коштів у сумі 442,00 (чотириста сорок два долари США 00 цнт) екв. у гривнях -18 414,96 (вісімнадцять тисяч чотириста чотирнадцять грн) на рахунок АТ "Укрсиббанк" на погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору №00/позичаьник ОСОБА_1 (а.с.104).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом позову у цій справі є стягнення 3 % річних за період з 12.05.2017 по 23.02.2022 за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентівне встановлений договором або законом.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду (від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних. Стягнення 3% річних та можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач -1 перед позивачем мав грошові зобов`язання за кредитним договором №0 від 29.05.2008, а відповідач-2 відповідно до договору поруки від 29.05.2008.

У зв`язку з порушенням вказаних зобов`язань відповідачами, рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12.04.2017 солідарно стягнуто з останніх заборгованість за кредитним договором.

З огляду на це, у разі, порушення відповідачами грошового зобов`язання, в позивача виникає право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України.

На підставі вазаного рішення видано виконавчий лист.

Виконавче провадження з виконання такого виконавчого листа закінчено 31.07.2024 у зв`язку із повним виконанням 29.07.2024 рішення суду.

При цьому суд зауважує, що з ухваленням рішення про стягненя боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак позивач як кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до повного та фактичного виконання грошового зобов`язання.

Вказане, зокрема, резюмується у постанові ВС від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц так і у постанові ВС від 20.05.2021 у справі №910/3077/20.

З урахуванням наведених норм закону та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, розрахунок вимог є арифметично вірним та таким, що ґрунтується на умовах договору та чинного законодавства.

Водночас суд зауважує, що визначений позивачем період стягнення 3% відповідно до ст.625 ЦК України також є відповідним та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 05.12.2024 відповідно до наданої відповідачем 2 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №58 (а.с.104), ОСОБА_1 (відповідач1) на рахунок АТ "Укрсиббанк" (позивач) на погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору №00 здійснив перерахунок коштів у розмір заявленої до стягнення заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, після задоволення відповідачем 1 вимог позивача, жодних заяв, у тому числі про залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо від сторін до суду не надходило, тому суд відповідно розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наявних доказів.

Стосовно заяви ОСОБА_2 про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору суд зазначає про таке.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такий правовий підхід визначений у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 .

Заразом, якщо предмет спору перестав існувати після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18.

Як встановлено судом заборгованість за кредитним договором за заявленими вимогами позивача відповідачем 1 сплачено повністю від 05.12.2024, тобто після пред`явлення позову, протягом судового розгляду даної цивільної справи, тому відповідач має визнати позов, або сторони мають право укласти мирову угоду, а позивач - в межах вимог процесуального закону припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову.

Разом з цим, таких клопотань суду надано не було.

Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки спір між сторонами перестав існувати після пред"явлення позову до суду та відкриття провадження у справі.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що на час вирішення спору по суті заборгованість відповідачів перед позивачему розмірі 441, 86 дол США відсутня, внаслідок погашення цієї заборгованості відповідачем 1 після відкриття провадження по даній цивільній справі, представник позивача не скористався процесуальним правом припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмовитись від позову, укладення мирової угоди тощо, суд дійшов висновку про ухвалення рішення про відмову АТ "Укрсиббанк" в задоволенні позову через задоволення вимог позивача відповідачем під час судового розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 (відповідач 2) про закритя провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Розподіл судових витрат

У порядку ст. ст.141, 142 ЦПК України, зважаючи на підстави, що послугували для відмови у позові, судовий збір покладається на відповідачів.

Водночас, суд зауважує, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодованню пропорційно до розміру заявлених позовних вимог до кожного з відповідачів, що задоволені останніми під час судового розгляду даної цивільної справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, постановах Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі № 745/342/19, від 24.03.2021 у справі № 462/2077/17.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13,79,81,91,141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволені клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - відмовити.

2. У задоволені позову відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрована місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (адреса місця знаходження: вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, )

- 1514,00 грн судового збору.

4. Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (адреса місця знаходження: вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, )

- 1514,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство "Укрсиббанк" (адреса місця знаходження: вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, )

Відповідач 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрована місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повне рішення складено : 16.12.2024.

Суддя Людмила ЛОСЬ