Єдиний унікальний номер справи 333/6910/24
Номер провадження 2/333/3105/24
РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання представника позивача відповідачаСтоматова Е.Г. Бережної Д.О. Шинкаренко Д.О. Головащенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 333/6910/24 за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (вул. Святого Миколая, буд.61, м. Запоріжжя, 69002) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2024 року, позивач КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВОДОКАНАЛ» звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» суму грошової заборгованості за спожиту воду і послуги водовідведення за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2024 року на загальну суму 53 682 гривні 98 копійок, та судові витрати розмірі судового збору 3 028 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відкритий особистий рахунок на вказану квартиру № НОМЕР_1 . Відповідачі користуються послугами КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ», але оплату за централізоване водопостачання і водовідведення вносять не в повному обсязі, і за вищевказаний період часу у них утворилась заборгованість в сумі 53 682,98 гривні, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09 серпня 2024 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі. Одночасно вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу.

06 вересня 2024 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності. В обґрунтування зазначено, що з позовом не згодна. Згідно розрахунку сум заборгованості, як здається відповідачу, позивач бажає стягнути з відповідачів суму заборгованості виходячи із середніх показників водопостачання та водовідведення за одну зареєстровану особу. Але з 04 березня 2022 року по цей час в квартирі АДРЕСА_3 не проживає ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані особи виїхали з місця Запоріжжя у зв?язку із збройною агресією росії проти України та з цього часу проживають за межами України.

03 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення. В обґрунтування зазначено, щодо непроживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Таким чином, обов`язок ОСОБА_2 як особи, зареєстрованої за адресою надання послуг з водопостачання та водовідведення щодо оплати послуг наданих в цей період, встановлено на підставі закону і не залежить від наявності родинних зв`язків із особою власником квартири, в яку такі послуги надаються. Таким чином, ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі та має нести відповідальність за зобов`язаннями по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Однак, що протягом періоду, за який виникла заборгованість, відповідач, яка проживає/зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 не інформувала та не надавала підтверджуючі документи до КП «ВОДОКАНАЛ» про проживання за іншою адресою та/або перебування за кордоном. В той же час, п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 (чинних на момент виникнення боргу) зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради № 142 від 24.03.2017р. (чинний на момент виникнення боргу) визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться. Таким чином, обов`язок щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення встановлено на підставі закону і поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою: АДРЕСА_2 , а також є солідарним і його виконання може бути заявлене КП «ВОДОКАНАЛ» до будь-якого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом.

Стосовно строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Практика застосування Верховним судом п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. В постанові від 06.12.2023р. у справі №212/10834/21 Верховним судом зазначено, що суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, встановив, що позивач звернувся до суду з цим позовом 30 листопада 2021 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по жовтень 2018 року включно, тому відмовив у задоволенні позову за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, з урахуванням статті 257 ЦК України, позивач вправі був звернутися до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилася з 01 травня 2017 року, у строк не пізніше 01 травня 2020 року, позов ним подано 30 листопада 2021 року, однак, оскільки Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61- 5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Також, звертаю увагу адвоката, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Враховуючи вищевказане, хочемо звернути увагу суду на те, що, у відповідності до розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, відповідачем здійснювалися оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Так, згідно з розрахунком заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення відповідачами у травні 2017 року було внесено платіж на особовий рахунок у розмірі 1000 грн. Підсумовуючи вищевказане, позовна заява була подана в межах позовної давності та з додержанням вимог закону.

13 листопада 2024 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставі доказів зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та просила застосувати строк позовної давності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи надано не було.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника, відповідача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Місце проживання ОСОБА_1 з 26 січня 1996 року, ОСОБА_2 з 15 листопада 2007 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру № 730567 та № 730564 від 08 серпня 2024 року.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 408491187 від 17 грудня 2024 року квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .

Особовий рахунок № НОМЕР_1 по сплаті послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито на ім`я ОСОБА_2 ..

З копії Витягу статуту КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» вбачається, що основним видом діяльності КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі.

Як зазначено позивачем у позові, у період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2024 року за вказаною адресою КП «ВОДОКАНАЛ» були надані, а відповідачами по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

З письмових доказів по справі убачається, що відповідачі свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення частково виконувала, в травні 2017 року сплачено 1 000 гривень. Далі оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалась взагалі, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який суд вважає належним та допустимим доказом.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачі не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті отриманих комунальних послуг у вищезазначений період.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (ст.5 цього Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правил), затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 (втратили чинність 1 травня 2022 року), що діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у житловому приміщенні споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно з частиною четвертою вказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що надавач послуг має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 78-80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з отриманою судом в порядку частини 8 статті 187 ЦПК України інформації про реєстрацію місця проживання особи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , значиться зареєстрованими відповідачі.

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були у період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2024 року споживачами послуг централізоване водопостачання і водовідведення, які надавало Комунальне підприємство «Водоканал» за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим позивач як надавач послуг в силу приписів частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг солідарно від відповідачів.

Відповідно п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Також згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.

Окрім того, відповідно до п. 47 Правил, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.

Таким чином, обов`язок щодо своєчасного інформування комунальні служби про зміни споживачів комунальних послуг покладається на самих споживачів таких послуг.

Підтверджень звернення відповідача ОСОБА_2 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» з відповідними заявами про тимчасове припинення нарахування плати за надання послуг з централізованого водопостачання на період тимчасової відсутності наймача або членів його родини у спірний період матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи відповідача, що ОСОБА_2 не була споживачем послуг позивача з 04 березня 2022 року у зв`язку з її проживанням за іншою адресою, судом не приймаються, як такі, що спростовуються вищевикладеним.

Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як убачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, нарахування заборгованості відповідачам здійснювалось з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2024 року. Тобто, у відповідачів виникла заборгованість з лютого 2013 року. Позивач звернувся з позовом до суду 06 липня 2020 року.

Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року.

Тобто, після застосування загальної позовної давності, періодом нарахування та стягнення заборгованості з відповідачів за послуги з водопостачання та водовідведення є період з квітня 2017 року по березень 2024 року включно.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сума основного боргу, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів, розраховується за період з квітня 2017 року по березень 2024 року включно і складає 47 013,10 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 3028,00 гривень. Оскільки позов, ціна якого була заявлена 53 682,98 гривень, задоволено частково (87,57 %), то судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у розмірі по 1 325,80 (2 651,61 гривень / 2) гривні з кожного.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 541, 611 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.10-13, 77-80, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (вул. Святого Миколая, буд.61, м. Запоріжжя, 69002) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61, ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121) заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання і водовідведення у розмірі 47 013 гривень 10 копійок /сорок сім тринадцять гривень десять копійок/.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61, ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 325 гривень 80 копійок /одна тисяча триста двадцять п`ять гривень вісімдесят копійок/.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 61, ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 325 гривень 80 копійок /одна тисяча триста двадцять п`ять гривень вісімдесят копійок/.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повне судове рішення складене 12 грудня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов