ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 706/383/24
Провадження № 22-ц/821/1675/24
Категорія: 351000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.

суддів: Гончар Н. І., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

третя особа на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на додаткове рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Задояний Ю. В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна, про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 09.05.2024 позов задоволено повністю.

В позові представником позивачки було вказано про попередній розрахунок судових витрат понесених позивачкою у цій справі та складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

У заяві від 08.05.2024 представник позивачки вказав, що докази про понесені у цій справі судові витрати будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Задояним Ю. В. через систему «Електронний суд» була подана заява про ухвалення додаткового судового рішення від 14.05.2024 про стягнення судових витрат, в якій просив стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4999,00 грн.

19.06.2024 додатковим рішенням Христинівського районного суду Черкаської області стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 4999,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивовано тим, що судові витрати у заявленому розмірі, понесені позивачкою, відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими та обтяжливими для відповідача. Розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для позивачки.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції врахував, що заява про понесення судових витрат була зроблена представником позивачки до закінчення розгляду справи, на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу надані всі необхідні докази, витрати є реальними, а їх розмір підпадає під критерій розумності.

Не погоджуючись із додатковим рішенням ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу, вважаючи, що судом першої інстанції в неповному обсязі з`ясовано обставини справи та неправильно досліджено подані докази, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що вартість написання позовної заяви (немайнового характеру), що містить в собі загальні норми права, яка коштує 4999,00 грн, значно завищена відносно складності справи № 706/383/24, яка не потребує спеціальних знань.

Скаржник в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що в додатках до позовної заяви відсутні будь-які документи, які підтверджують оплату гонорару адвокату.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України перебачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята - шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення терміну договір про надання правничої допомоги міститься у статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 виклала правовий висновок відповідно до якого розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 адвокат Задояний Ю. В. у позовній заяві вказував про попередній розрахунок судових витрат понесених позивачкою у цій справі та складалися з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

У заяві про ухвалення додаткового судового рішення від 14.05.2024 про стягнення судових витрат представник позивачки просив стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4999,00 грн.

До заяви додані докази про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги, серія СА № 1074852, на надання ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги № б/н від 22.01.2024 у Христинівському районному суді Черкаської області, органах ДВС та приватних виконавців; Договір-доручення про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2024; опис виконаних робіт згідно Договору-доручення про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2024; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 20 від 14.05.2024 з призначенням платежу «договір про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2024; Цовбун Ірина Василівна»; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 497 видане Задояному Ю. В. 27.08.2012.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 09.05.2024 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Останнім днем визначеного процесуальним законом п`ятиденного строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення в цій справі є 14 травня 2024 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення сформовано в системі «Електронний суд» 14.05.2024.

Отже, визначений процесуальним законом строк на подання доказів щодо понесення витрат на правничу допомогу не пропущено.

В поданій заяві представник ОСОБА_1 адвокат Задояний Ю. В. просив стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4999,00 грн.

До вказаної заяви надано опис виконаних робіт згідно Договору-доручення про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2024.

В описі вказана вартість представництва інтересів ОСОБА_1 , як позивачки у справі № 706/383/24 у суді першої інстанції згідно умов договору від 22.01.2024 в сумі 4999,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 Договору-доручення про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2024 предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у Христинівському районному суді Черкаської області у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання.

Пункт 2.3.1 Договору передбачав обов`язок клієнта сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.

З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 20 від 14.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 сплатила 4999,00 грн з призначенням платежу «договір про надання професійної правничої допомоги від 22.01.2024; ОСОБА_1 ».

Надані адвокатом Задояним Ю. В. документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц,постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04, п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року).

Отже, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не заявляло такого клопотання.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в додатках до позовної заяви відсутні будь-які документи, які підтверджують оплату гонорару адвокату,не приймаються судом апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Верховний Суд у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та підтримана Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Колегія апеляційного суду звертає увагу скаржника на те, що квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 20 від 14.05.2024 про сплату ОСОБА_1 4999,00 грн була долучена до заяви про ухвалення додаткового рішення від 14.05.2024.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»- залишити без задоволення.

Додаткове рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 11 грудня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. В. Карпенко