справа № 619/8261/24
провадження № 2/619/1955/24
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/8261/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 ;

відповідач: Золочівська селищна рада.

розглянув в порядку загального позовного провадження позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Стислий виклад позиції сторін.

11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника адвоката Смаля В.В. звернулися до суду з позовом до Золочівської селищної ради, в якому після уточнення позовних вимог просили: встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1999 року, яке видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визначити, що частка померлих подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становила 1/3 частину; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/6 квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/6 квартири АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову зазначили, що 27 липня 1999 року на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності було оформлено квартиру АДРЕСА_2 . Про що Комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради було видане відповідне Свідоцтво про право власності на житло. При цьому у зазначеному Свідоцтві прізвища усіх власників помилково вказано як ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_3 ). З огляду на відсутність після останніх заповіту, право на спадкування належних їм часток (відповіднодо ст. 1261 ЦК України) отримали їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 13 жовтня 2023 року останніми до Золочівської державної нотаріальної контори було подано заяви про прийняття спадщини. Відтак, державним нотаріусом держнотконтори Борисенко К.В. до Спадкового реєстру були внесені записи про реєстрацію спадкових справ № 71393301 (після ОСОБА_4 ) та № 713933180 (після ОСОБА_3 ), та після розгляду поданих документів у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру було відмовлено, про що 19 квітня 2024 року було видано відповідну Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, таку відмову нотаріусом було обґрунтовано невідповідністю прізвищ спадкодавців ( ОСОБА_9 ) прізвищам у Свідоцтві про право на житло ( ОСОБА_10 ). За таких обставин, визнання за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на зазначену квартиру в порядку спадкування можливе виключно в судовому порядку, за умови встановлення факту належності правоустановчого документу (Свідоцтва про право власності на житло) померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та за умови визначення часток майна, належних померлим на праві спільної сумісної. З огляду на те, що державний нотаріус відмовився видати позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом, ним не визнається їх право на спадщину. За таких обставин у відповідності до зазначених правових норм у позивачів існують обґрунтовані підстави звернутися до суду з відповідним позовом. В дійсний час позивачі продовжують володіти та користуватися зазначеним житловим будинком, здійснюючи його поточний ремонт, сплачуючи комунальні платежі та обробляючи присадибну ділянку, та мають намір здійснити його продаж.

Представник Золочівської селищної ради Коваленко В.М. надав до суду заяву, у якій просить вирішити справу на розсуд суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

15 жовтня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

28 жовтня 2024 року на виконання ухвали від 15.10.2024 представником позивачів подано позовну заяву у новій редакції.

28 жовтня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 25.11.2024. Витребувано докази.

19 листопада 2024 року на виконання ухвали від 28.10.2024 Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області надала до суду належним чином засвідчені: копію матеріалів спадкової справи за № 167/2023, заведеної 25.09.2023 псля ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також копію матеріалів спадкової справи за № 168/2023, заведеної 13.10.2023 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також відповіді на запити щодо заведених спадкових справ та складених заповітів після зазначених осіб.

25 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 05.12.2024.

У судове засідання позивачі позивач: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, представник позивачів адвокат Смаль В.В. подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі сторони позивачів. Уточнений позов підтримує і просить його задовольнити.

У судове засідання представник відповідача - Коваленко В.М. не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутністю представника Золочівської селищної ради та вирішити справу на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З огляду на свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 742 від 29.09.2023.

У свідоцтві про смерть прізвище померлої вказано ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 755 від 05.10.2023.

У свідоцтві про смерть прізвище померлої вказано ОСОБА_12 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 27.05.1980, виданого Золочівським відділом РАГС Харківської області, актовий запис № 79 прізвище заявника, ім`я, по-батькові є « ОСОБА_13 » (на російській мові), ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 04.02.2015, 19.10.2002 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_15 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 25.12.1971, виданого Золочівським відділом РАГС Харківської області, актовий запис № 222 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками є: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради від 27 липня 1999 року за №770-П, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної, спільної власності належить ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Загальна площа квартини становить 70.7 м2.

У зазначеному Свідоцтві про право власності, прізвища власників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказано як « ОСОБА_10 », хоча у свідоцтвах про смерть їх прізвище вказано: « ОСОБА_9 ».

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74327376 від 13.10.2023 державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Борисенко К.В. до Спадкового реєстру було внесено запис про реєстрацію спадкової справи № 71393301 після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкова справа № 168/2023.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74327006 від 13.10.2023 державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Борисенко К.В. до Спадкового реєстру було внесено запис про реєстрацію спадкової справи № 71393180 після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкова справа № 167/2023.

Постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 19.04.2024 за № 332 ОСОБА_22 , відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (спадкова справа № 168/2023), на 2/6 (дві шостих) частки квартири номер АДРЕСА_2 , з яких 1/6 частка належала спадкодавцю особисто, а інша 1/6 частка належала ОСОБА_3 , дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем після якої був її чоловік - ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, в рівних частках кожному.

Підставою для відмови, згідно змісту постанови слугувало те, що з поданого Свідоцтва про право на житло вбачається, що власниками 2/6 (двох шостих) нерухомого майна є ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , хоча відповідно до свідоцтв про смерть їх прізвище: Шабельник.

Відповідно до довідки Золочівської селищної ради від 29.04.2024 № 02-21/1022, згідно картотеки та реєстру територіальної громади ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1971 р.н., з 10.06.1988 по теперішній час; ОСОБА_6 , 1974 р.н., з 18.02.1992 по теперішній час; ОСОБА_7 , 1993 р.н. з 06.06.1997 по теперішній час.

Згідно з довідкою Золочівської селищної ради від 29.04.2024 № 02-21/1021, згідно картотеки та реєстру територіальної громади ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_4 , 1947 р.н., з 27.04.1979 по 05.10.2023; ОСОБА_2 , 1971 р.н., з 10.06.1988 по теперішній час; ОСОБА_6 , 1974 р.н., з 18.02.1992 по теперішній час; ОСОБА_7 , 1993 р.н. з 06.06.1997 ро теперішній час.

Відповідно до довідки КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівської селищної ради», № 171 від 03.06.2024, згідно архівних матеріалів КП «Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівської селищної ради», станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_3 , зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності в цілій частці за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження комісії по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради від 27.07.1999 за № 770-П. Реєстрація здійснена Дергачівським МБТІ у реєстрову книгу № 3-918-П.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Щодо вимоги про встановлення факту належності Свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом установлено, що у Свідоцтві про право власності на житло від 27 липня 1999 року, яке видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прізвища власників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказано як « ОСОБА_10 », хоча у свідоцтвах про смерть їх прізвище вказано: « ОСОБА_9 ».

Зазначені розбіжності перешкоджають позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємцям після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в оформленні права власності на спадкове майно та іншого порядку і можливості встановити факт належності померлим Свідоцтві про право власності, у позивачів не має.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для можливості оформлення позивача своїх спадкових прав, суд вважає, що вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо визначення, що частка померлих подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становила 1/3 частину, суд зазначає таке.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності на квартиру позбавляє можливості позивачам отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори № 332/02-31 від 19.04.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, позивачі звернулись до суду із метою захисту своїх спадкових прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), вказано, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

У справі, що розглядається, судом враховано, що визначення частки померлих у праві спільної сумісної власності є неналежним способом захисту своїх прав з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству; обрання позивачами неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога в частині визначення, що частка померлих подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становила 1/3 частину задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту.

Щодо визнання право власності в порядку спадкування за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини першої ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1268 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради від 27 липня 1999 року за №770-П, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної, спільної власності належить ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Загальна площа квартини становить 70.7 м2.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, частки у праві спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по 1/6 частини належних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, інформація про заповіти/спадкові договори відсутня, інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності відсутня.

Чоловік померлої прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 , так як постійно проживав із померлою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Золочівської селищної ради від 29.04.2024 № 02-21/1022.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом є його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За життя ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_4 заповіту не склали, що підтверджується відомостями спадкової справи № 168/2023, заведеної після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 та спадкової справи № 167/2023, заведеної після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 з заявами до Золочівської державної нотаріальної контори звернулися його син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 про видачу Свідоцтв про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 19.04.2024 за № 332 ОСОБА_22 , відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (спадкова справа № 168/2023), на 2/6 (дві шостих) частки квартири номер АДРЕСА_2 , з яких 1/6 частка належала спадкодавцю особисто, а інша 1/6 частка належала ОСОБА_3 , дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем після якої був її чоловік - ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, в рівних частках кожному.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України в порядку спадкування за правом представлення ОСОБА_1 , як донька та ОСОБА_2 , як син, спадкують частку спадщини, яка належала б за законом їх матері ОСОБА_3 , та батьку ОСОБА_2 , якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 складається із частки квартири АДРЕСА_2 , яка спадкується між спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/6 частці кожному спадкоємцю.

У зв`язку з викладеним, суд визнає за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/6 частки квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1999 року, яке видане Комісією по приватизації державного житлового фонду Золочівської селищної ради на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/6 квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/6 квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач: Золочівська селищна рада, місце знаходження: Харківська область, Богодухівський район, с-ще Золочів, вул. Центральна, буд. 13А, ідентифікаційний код 25175462.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Є. А. Болибок