СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №524/7288/24
Провадження №2/547/376/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зменшення розміру аліментів,

представник позивача ОСОБА_1 адвокат О.П.Філатова,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат О.П.Філатова звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом в електронній формі через електронний кабінет адвоката до відповідачки ОСОБА_6 , яким просив зменшити розмір стягнутих з позивача аліментів на користь відповідачки, що стягуються за судовим наказом Семенівського районного суду Полтавської області від 22.08.2024 ; 547/203/18 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21 лютого 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття із 1/2 до 1/3 частки заробітку (доходу) позивача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що його дружина подала до суду позов про стягнення на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки його доходів, і про утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки його доходів. Справа № 527/7219/24.

Стаття 128 КЗпП України передбачає, що розмір відрахувань із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 %. Розмір аліментів, що будуть відраховуватися із заробітної плати позивача буде складати 91 %, що перевищує встановлені законом обмеження.

Матеріали позовної заяви надійшли до Семенівського районного суду Полтавської області на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.07.2024 для розгляду за підсудністю.

17.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

14.11.2024 закрито підготовче судове засідання.

16.12.2024 учасники справи і представник позивача у судове засідання не з`явилися, про яке повідомлялися належним чином. Представник позивача не змогла взяти участь у судовому засіданні в ініційованій нею відеоконференції. Повідомила секретаря судових засідань про несправність камери. Окремо клопоче розглянути справу за її відсутності і за відсутності позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка відзив на позов не складала, про причини неявки у судові засідання суд не повідомляла, будь-яких заяв, клопотань тощо у справі не подавала, пр осудові засідання повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання.

Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 128, ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), 16.12.2024 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності учасників справи і представника позивача.

Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), надані судові дані і докази, суд встановив таке

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на позивача. Посилання на якусь обставину не обумовлює суд визнати її такою що існує навіть у разі відсутності заперечень щодо цього з боку іншої сторони.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2, ст. 89 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

Згідно судового наказу Семенівського районного суду Полтавської області від 22.08.2018 № 547/203/18 з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21 лютого 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 Сімейного кодексу України далі СК).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання своїх 3-х дітей (спільних із відповідачкою) через ініціювання стягнення з нього аліментів у справі № 527/7219/24 дружиною позивача (не вказано на її ПІБ) на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки його доходів, і аліментів про утримання дочки позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки його доходів.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що до позивача подано цивільний позов у справі № 527/7219/24 дружини позивача (не вказано її ПІБ) про стягнення на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки його доходів, і про утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки його доходів.

Так само не надано доказу одруження позивача і його батьківства стосовно ОСОБА_7 , яка за доводами позову народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Доказуванян не може грунтуватися на припущеннях.

Відтак жодна із вказаних обставин не доведена належними і допустимими засобами доказування, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Слід окремо зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом чч. 5-9 ст. 7 СК учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК).

Суд наголошує на рівності прав кожної дитини яких за наявними доказами у справі у позивача є троє, а за доводами позову (що на доведено у цій справі) четверо.

Натомість позивач у цій справі обрав спосіб захисту своїх прав як зменшення розміру стягуваних аліментів із 1/2 частки на 1/3 частку на користь своїх 3-х дітей спільних із відповідачкою проти стягнення аліментів на свою можливу 4-ту дитину у розмірі 1/4 частки із невідомою судові дружиною, а також у розмірі 1/6 частки на утримання невідомою судові дружини.

Отже, законним, справедливим, пропорційним, рівним, розумним і добросовісним способом можливого захисту прав позивача щодо зменшення частки аліментів на своїх 3-х дітей, народжених спільно з відповідачкою, є визначення рівної частки аліментів на утримання кожного із 3-х (у разі доведення і кожного із 4-х дітей) відповідача, а не зменшення розміру аліментів лише на 3-х дітей перед можливим стягненням ще аліментів на свою 4-ту дитину і іншу дружину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже у зв`язку з відмовою у задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір 968,44 грн (із належних 968,96 грн) покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 141, 142, 174, 206, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 281-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 17.12.2024.

Суддя В.Ф.Харченко