12.12.2024 Єдиний унікальний № 371/618/24 провадження № 2/371/429/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/618/24

Провадження № 2/371/429/24

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 07 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи кредитодавця в особистому кабінеті позичальника укладено електронний договір про споживчий кредит №103308667. Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» шляхом переказу на картковий рахунок надало позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договором встановлено право кредитодавця нараховувати проценти в розумінні статті 625 ЦК України за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у разі прострочення позичальником зобов?язання зі сплати заборгованості після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків. Обов?язок по сплаті таких процентів настає після відповідних вимог кредитодавця.

17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-64, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит №103308667 від 07 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит №103308667 від 07 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов кредитного договору не вчиняла, заборгованість не сплатила. У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договору про відступлення права вимоги, станом на 08 квітня 2024 року складає 59624,00 грн, з яких 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 51624,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.

З урахуванням принципу диспозитивності, просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість у загальній сумі 48929,00 грн, з яких 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40929,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

07 травня 2024 року відповідачу направлені копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

21 травня 2024 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подала. Проте в апеляційній скарзі, поданій відповідачем на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року про відкриття провадження у справі зазначено, що з позивачем ніяких фінансових угод вона не укладала, коштів від вказаного товариства не отримувала. Додана до позовної заяви анкета є недійсною, оскільки містить неправдиві факти щодо її фаху, місця роботи, заробітної платні, адреси її фактичного на той час місця проживання та місця реєстрації. Вважає нараховану товариством пеню на таку невелику суму заборгованості як 8000,00 грн, які вона не отримувала, занадто великою і просила застосувати статтю 549 ЦК України та правила дії законодавства, яке діяло під час карантинних обмежень. Звернула увагу, що через карантинні обмеження вона втратила роботу і з 2021 року ніде не працює, постійного доходу не має.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

07 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103308667, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти (фінансовий кредит) в загальному розмірі 8 000 грн строком на 30 днів з 07 вересня 2021 року, з терміном (датою) повернення кредиту і сплатою комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом 07 жовтня 2021 року, де загальні витрати позичальника за кредитом без врахування тіла кредиту складають 8024,00 грн. Додатком № 1 до договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 103308667 (а.с. 7-11 зв.).

Відповідно до пунктів 1.5.2., 1.6., 1.7. договору проценти за користування кредитом визначені у розмірі 24,00 грн та нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в пунктах 2.2,2.3 договору.

Пунктом 2.2.2. договору встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Відповідно до пункту 2.2.3. договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, яка є незмінною протягом всього строку кредитування

Пунктом 4.2 вказаного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов?язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов?язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов?язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Вищезазначений кредитний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено розділом 6 цього договору.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 разом з підписанням кредитного договору також підписала паспорт споживчого кредиту № 103308667, в якому викладена інформація про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, в тому числі про інші правові аспекти (а. с. 10).

До позовної заяви долучено анкету-заяву на кредит № 103308667 від 07 вересня 2021 року, в якій послідовно викладено умови надання кредиту, анкетні дані заявника ОСОБА_1 , дані про дату та час здійснення дій у процесі оформлення кредиту та розгляду заяви № 103308667 (а.с. 13).

Відповідно до даних довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтвердило, що ОСОБА_1 акцептувала договір № 103308667 від 07 вересня 2021 року шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S30765 направленого 07 вересня 2021 року на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 14).

ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 32123008 від 07 вересня 2021 року про перерахування коштів в розмірі 8 000 грн на карту НОМЕР_2 з призначенням платежу «кошти згідно договору № 103308667» та отримувачем платежу « ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 » (а. с. 14 зв.).

Згідно з даними відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року, складеного ТОВ «Мілоан», 07 вересня 2021 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 8000,00 грн. До 07 жовтня 2021 року проводилося нарахування процентів згідно пункту 1.5.2. договору у розмірі 0,80 грн. Починаючи з 08 жовтня 2021 року та до 06 грудня 2021 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6., 2.3.1.2 договору у розмірі 400,00 грн в день (а.с. 15).

Матеріалами справи підтверджено, що 17 грудня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників (а. с. 18-20).

Згідно з розділом 2 вказаного договору факторингу за цим договором клієнт (первісний кредитор) зобов?язується за плату відступити право грошової вимоги, а фактор зобов?язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договором про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржником. За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. За цим договором фактор одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов?язань за договором про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

Пунктом 6.1.4. зазначеного договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора після здійснення первинної оплати з моменту підписання сторонами акту приймання - передавання реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.

17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан» складено акт приймання - передавання реєстру боржників (а.с. 20 зв.).

Згідно з даних платіжного доручення № 313550009 від 20 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплачено на рахунок ТОВ «Мілоан» погоджену у пункті 7.1. договору факторингу суму фінансування у розмірі 2503264,98 грн (а.с. 20).

Згідно з даними Реєстру боржників та витягу з вказаного реєстру до договору факторингу № 17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року у розмірі 32024,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24024,00 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 21-22, 23).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 (а.с. 24-26).

Відповідно до пунктів 2.1., 5.2. вказаного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні йому права вимоги до боржників, визначених в реєстрі боржників. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти. Право вимоги вважається відступленим первісним кредитором та набутим новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання - передачі реєстру боржників в друкованому вигляді.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано акт приймання - передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (а.с. 26 зв.).

Згідно з даними Реєстру боржників та витягу з вказаного реєстру до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року у розмірі 59624,00 грн, з яких 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 51624,00 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 29).

Відповідно до даних складеного ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості станом на дату відступлення права вимоги 10 січня 2023 року заборгованість за основною сумою кредиту складає 8000,00 грн, заборгованість за відсотками станом на дату початку розрахунку (17 грудня 2021 року) - 24024,00 грн, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки за період 17 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року (69 днів) - 27600,00 грн (а. с. 16, 27).

Згідно з даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Коллект Центр» станом на 08 квітня 2024 року заборгованість за договором № 103308667 від 07 вересня 2021 року за основною сумою кредиту складає 8000,00 грн, заборгованість за відсотками складає 51624,00 грн (а.с. 17).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктами 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частинами 12,13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів здійснила послідовні дії для укладення договору та уклала такий договір з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеними у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Мілоан» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк кредитування.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у договорі про споживчий кредит № 103309667 від 07 вересня 2021 року.

Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн підтверджений платіжним дорученням від 07 вересня 2021 року.

Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «Коллект Центр» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договору факторингу та договору про відступлення права вимоги перейшло від ТОВ Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача.

У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, а саме: після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки попередніх кредиторів ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердик Капітал», ні на рахунок ТОВ «Коллект Центр».

В апеляційній скарзі на ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач зазначила про те, що не укладала договір кредитування та не отримувала кошти за зазначеним договором кредиту. Водночас просила застосувати статтю 549 ЦК України та правила дії законодавства, яке діяло під час карантинних обмежень, а також врахувати, що через карантинні обмеження вона втратила роботу і з 2021 року ніде не працює, постійного доходу не має. Позиція відповідача є суперечливою, оскільки прохання про урахування судом обставин, які впливають на визначення розміру заборгованості за кредитом, вказує на погодження відповідача з фактом наявності договірних кредитних відносин.

Відповідач не надала доказів про те, що вона оспорювала кредитний договір № 103309667 від 07 вересня 2021 року з підстав його недійсності внаслідок його непідписання (неукладення) чи неотримання кредитних коштів, або ж внаслідок припинення зобов?язання у зв?язку з повним виконанням тощо. Також відповідач не надала доказів на підтвердження оспорення нею договорів факторингу та відступлення права вимоги в частині передання прав вимоги до неї за кредитним договором № 103309667 від 07 вересня 2021 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, зобов?язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Отже, з урахуванням відсутності спростування відповідачем презумпції правомірності договору на рівні закону або судового рішення, не можливості учасників цивільних відносин на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), суд дійшов висновку що відповідач має заборгованість по основній сумі кредиту перед ТОВ «Коллект Центр» за договором № 103309667 від 07 вересня 2021 року у розмірі 8000,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд зазначає, що згідно з розрахунком заборгованості та реєстру прав вимог ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати процентів на дату відступлення права вимоги у розмірі 51624,00 грн.

З урахуванням принципу диспозитивності, представник позивача, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за процентами у розмірі 40929,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з даними складеного ТОВ «Мілоан» розрахунку до 07 жовтня 2021 року (термін закінчення строку кредитування) проводилося нарахування процентів згідно пункту 1.5.2. договору у розмірі 0,80 грн (всього нараховано 24 грн). Починаючи з 08 жовтня 2021 року до 06 грудня 2021 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6., 2.3.1.2 договору у розмірі 400,00 грн (всього нараховано 24000,00 грн). Станом на дату відступлення права вимоги за договором факторингу № 17/12-2021 від 17 грудня 2021 року розмір нарахованих та несплачених відповідачем процентів складав 24024,00 грн.

Суд зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 28 листопада 2018 року у справі № 713/1245/17, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно з розрахунком заборгованості та позовними вимогами проценти нараховувались ТОВ «Мілоан» до 17 грудня 2021 року, хоча строк кредитування сплинув 07 жовтня 2021 року. Умовами розділу 2.3. кредитного договору передбачено, що пролонгація договору можлива не більше ніж на 60 днів в настає у випадку здійснення платежу позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах або продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування.

Після настання вказаних обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, термін повернення кредиту і сплати винагород змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються в оновленому графіку платежів, який розміщується в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують іншого оформлення.

Даних про пролонгацію строку кредиту за ініціативою споживача, оновленого графіку платежів та доказів розміщення такого графіку в особистому кабінеті споживача суду не надано.

Крім того, відповідно до пункту 4.2. договору споживчого кредиту, обов?язок позичальника по сплаті процентів за порушення грошового зобов?язання, передбачений статтею 625 ЦК України, настає у позичальника після відповідної вимоги кредитодавця.

В матеріалах справи немає даних про направлення первісним кредитодавцем ТОВ «Мілоан» чи ТОВ «Вердикт Капітал» або ТОВ «Колект Центр» вимоги про сплату нею процентів, визначених пунктом 4.2. договору споживчого кредиту.

Вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Також суд враховує, що умовами розділу 2 договору факторингу № 17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. За цим договором фактор одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов?язань за договором про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

З урахуванням вказаної умови договору факторингу № 17/12-2021 від 17 грудня 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за вказаною в реєстрі боржників сумою заборгованості у розмірі 32024,00 грн. Тож нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» процентів на заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 27600,00 грн не узгоджується з умовами договору факторингу та правилами статті 514 ЦК України.

Відомостей про погашення заборгованості матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 8000,00 грн та нарахованими відсотками в межах строку кредитування у розмірі 24,00 грн, є обґрунтованими. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості за процентами в межах строку кредитування, підтверджені матеріалами справи.

Вимоги про стягнення заборгованості за простроченими процентами, нарахованими після закінчення терміну кредитування, є необгрунтованими.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,57 грн (8024,00 * 3028,00 /48929,00).

Окрім судового збору представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, сплачені за надану правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з частини 3 статті141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви долучено копії таких доказів: договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року, укладений між ТОВ Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», прайс - листа, затвердженого рішенням загальних зборів АО «Лігал Ассістанс» № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року, заявки на надання юридичної допомоги № 247 від 01 березня 2024 року, витягу з акта № 2 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року, платіжної інструкції № від 15 березня 2024 року (а.с.40 зв -41,42,43,4445).

Згідно з умовами договору №02-01/2023 від 02 січня 2023 року клієнт доручає, а АО приймає на себе зобов?язаня з надання юридичної допомоги в обсязі та умовах, визначених договором. АО приймає на себе зобов?язання з надання юридичної допомомги на підставі заявки клієнта, в якій узгоджується вартість послуг.

Відповідно до даних заявки на надання юридичної допомоги № 247 від 01 березня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання АО правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у виді надання усної консультації з вивченням документів (2 год х 2000,00 грн/год = 4000,00 грн) та складення позовної заяви про стягнення боргу до суду (3 год х 3000,00 грн/год = 9000,00 грн).

Згідно з даними акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 березня 2024 року ТОВ Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг у визначених у заявці № 247 від 01 березня 2024 року на суму 13000,00 грн.

Копією платіжної інструкції № від 15 березня 2024 року підтверджуються дані про сплату ТОВ « Коллект Центр» на рахунок АО «Лігал Ассістанс» коштів у розмірі 52000,00 грн згідно з договором №02-01/2023 від 02 січня 2023 року.

Відповідно достатті 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов?язковими для суду зобов?язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов?язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited" проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 у справі №915/237/18).

У постанові об?єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 листопада 2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, має обов?язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам ЦПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставин справи та той факт, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 103308667 від 07 вересня 2021 року, з урахуванням суми основного боргу та заборгованості за процентами, в розмірі 8024 гривні 00 копійок та понесені судові витрати у виді судового збору та витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 3496 гривень 57 копійок, всього 11520 (одинадцять тисяч п?ятсот двадцять) гривень 57 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: офіс під номером 306, будинок під номером 3, вулиця Мечнікова, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя Л.О. Капшук