СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/1015/24
Провадження №2/547/395/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області, головуючий суддя В.Ф.Харченко, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі, пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення внесення орендної плати, розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (далі ТОВ "ДВК Агро") про стягнення з відповідача 8050,00 грн не сплаченої орендної плати за 2022 рік, 294,63 грн пені за 2022 рік, інфляційних втрат 769,60 грн, 3 % річних у сумі 413,53 грн за 2022 рік, 8050,00 грн не сплаченої орендної плати за 2023 рік, 209,30 грн пені за 2023 рік, інфляційних втрат 342,92 грн, 3 % річних у сумі 172,03 грн за 2023 рік. Всього просить стягнути 18302,01 грн. Також вказує на розірвання договору оренди землі через систематичну несплату орендної плати і умови п. 33 договору оренди землі.

В обґрунтування позову вказує, що за договором оренди землі від 04.11.2020 відповідач ТОВ "ДВК Агро" користується належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер :00:003:0303, площею 2,0 га, на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Щорічна орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі 8700,00 грн і підлягає щорічній індексації, сплачується не пізніше 31 грудня звітного року. У разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцеві 0,01 % пені за кожен день прострочення. Відповідач вчасно не сплатив позивачеві орендну плату за користування землею у 2022-2023 роках.

Ухвалою від 23.10.2024 прийнято справу до провадження суду і відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу у порядку у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк подати відзив на позов.

Відповідач копію ухвали суду від 23.10.2024, інформацію щодо розгляду справи, копію позовної заяви з додатками отримав в свій електронний кабінет 24.10.2024, що є їх належним врученням (а.с. 45-47). В установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав.

Станом на 1712.2024 суд не отримував відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідача.

Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 229065705 від 21.10.2020 позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,0 га на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер :00:003:0303 (а.с. 10).

Згідно договору оренди землі б/н від 04.11.2020 позивач передав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення в оренду відповідачеві на строк 15 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8700,00 грн за рік; орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання; у разі несвоєчасної сплати орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 12-14).

Отже між сторонами укладено договір оренди землі.

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Орендна плата справляється у грошовій формі (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду землі").

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі").

У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про оренду землі").

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК).

Щодо орендної плати та пов`язаних з цим розрахунків інфляційних втрат, 3 % річних та пені

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2022 рік не пізніше 31.12.2022 та складає 8700,00 грн.

За умовами договору оренди землі розмір річної орендної плати, який має бути сплачений за 2023 рік не пізніше 31.12.2023 та складає 8700,00 грн.

Спір між сторонами виник внаслідок стверджуваної позивачем несплати відповідачем орендної плати за 2022 та за 2023 роки у сумі 8050,00 грн. Хоча договір визначає 8700,00 грн (більшу суму) як щорічний розмір орендної плати за кожен календарний рік, що має бути сплачена не пізніше 31 грудня поточного року.

Позивач у позові вказує, що отримав орендну плату за 2021 рік. Це також підтверджено відомостями ДФС України про отримання відповідачем у 4 кварталі 2021 року від відповідача 10000,00 грн як орендної плати (а.с. 29, 32).

Позивач у позові вказує, що не отримав орендну плату 8050,00 грн за 2022 рік і тому здійснив з неї нарахування 8050,00 грн заборгованої орендної плати за 2022 рік, 294,63 грн пені за 2022 рік, інфляційних втрат 769,60 грн, 3 % річних у сумі 413,53 грн за 2022 рік. При цьому в позові вказує на 10000,00 грн орендної плати.

Натомість відомості ДФС України про отримані відповідачем доходи у 2022 році вказують, що у грудні 2022 року він отримав від відповідача 10000,00 грн як орендну плату (а.с. 24, 27).

Суд наголошує, що у грудні 2022 року позивач отримав від відповідача дохід 10000,00 грн орендної плати за 2022 рік, а на умовах договору оренди землі розмір орендної плати складає 8700,00 грн (що є меншим 10000,00 грн) і повинен сплачуватися не пізніше 31.12.2022.

Тому суд робить висновок про належне (своєчасне і у більшій сумі) виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати орендної плати за 2022 рік і у зв`язку з цим відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 8050,00 грн не сплаченої орендної плати за 2022 рік, 294,63 грн пені за 2022 рік, інфляційних втрат 769,60 грн, 3 % річних у сумі 413,53 грн за 2022 рік.

Позивач у позові стверджує, що не отримав орендну плату за 2023 рік і тому здійснив з неї нарахування 8050,00 грн не сплаченої орендної плати за 2023 рік, 209,30 грн пені, інфляційних втрат 342,92 грн, 3 % річних у сумі 172,03 грн за 2023 рік. При цьому вказує на період розрахунків 01.01.2024 16.09.2024.

Відомості ДФС України про отримані відповідачем доходи у 2023 році не вказують на отримання жодних доходів від відповідача упродовж 2023 року (а.с. 20-22).

Тому суд погоджується з доводом позивача про не отримання ним орендної плати від відповідача упродовж 2023 року за 2023 рік. Терміном сплати є 31.12.2023. Прострочка виникла із 01.01.2024.

Проте відомості ДФС України про отримані відповідачем доходи у 2024 році вказують на отримання у лютому 2024 року від відповідача 10000,00 грн орендної плати (а.с. 17).

Суд наголошує, що у лютому 2024 року позивач отримав від відповідача дохід 10000,00 грн орендної плати за 2023 рік, а на умовах договору оренди землі розмір орендної плати складає 8700,00 грн (що на 1300,00 грн є меншим отриманих 10000,00 грн) і повинен сплачуватися не пізніше 31.12.2023.

Позивач не повідомляє суд про дату такого платежу, який здійснив відповідач у лютому 2024 року.

Відтак орендна плата за 2023 рік була сплачена з прострочкою щонайменше 1 місяць, яким є кінець січня 2024 року, і щонайбільше 2 місяці, які закінчуються у лютому 2024 року. Її розмір є на 1300,00 грн більшим належних 8700,00 грн.

Заборгована упродовж 01.01.2024 28.02.2024 сплата орендної плати у сумі 8700,00 грн обумовлює нарахування 61,00 грн інфляційних втрат, 42,07 грн як 3 % річних і 51,33 грн пені, а всього 8854,40 грн.

Позивач у лютому 2024 року отримав від позивача дохід 10000,00 грн, що є більшим 8854,40 грн.

Відтак суд також відмовляє у задоволенні позову у частині стягнення 8050,00 грн не сплаченої орендної плати за 2023 рік, 209,30 грн пені за 2023 рік, інфляційних втрат 342,92 грн, 3 % річних у сумі 172,03 грн за 2023 рік.

Щодо розірвання договору оренди землі

Судом встановлено, що відповідач виплатив позивачеві орендну плату за 2023 рік у сумі 10000,00 грн у лютому 2024 року з терміном її сплати 31.12.2023 у сумі 8700,00 грн. До цього 2 роки сплачував орендну плату 10000,00 грн за належної 8700,00 грн, тобто щоразу у більших ніж належить розмірах.

Разова несвоєчасна сплата орендної плати за 2023 рік, але у більшому розмірі за належний, не є систематичною несплатою орендної плати, на яку посилається позивач як на підставу розірвання договору оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 629, ст. 651 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України "Про оренду землі".

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України від "Про оренду землі" орендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Проте п. 33 договору оренди землі передбачає, що його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Позивач наполягає на розірванні договору і з цієї підстави.

Враховуючи те, що судом встановлено прострочку виплати орендної плати за 2023 рік, а також ураховуючи що п. 33 договору оренди землі передбачає можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (у цій справі несвоєчасна сплата орендної плати за 2023 рік) позовна вимога в частині розірвання договору оренди землі б/н від 04.11.2020 підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач є особою з ІІ групою інвалідності, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 від 21.01.2021 (а.с. 38).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Отже позивач звільнений від сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Згідно п.п. 1, 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже належна до сплати сума судового збору із позовної вимоги:

- майнового характеру на суму 18302,01 грн, від сплати якої звільнено позивача, складає 1211,20 грн (1,0 % 18302,01 ? 3028,00 0,4);

- немайнового характеру (розірвання договору оренди землі) складає 1211,20 грн (3028,00 0,4), від сплати якої звільнено позивача.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК).

Суд задовольнив позов частково у частині розірвання договору оренди землі, тому суд стягує з відповідача на користь держави 1211,20 грн витрат зі сплати судового збору з цієї вимоги немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272-274, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов частково.

Розірвати договір оренди землі б/н від 04.11.2020, що укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" щодо оренди земельної ділянки, площею 2,0 га, кадастровий номер :00:003:0303, строк оренди 15 років.

У задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 18302,01 грн відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" 1211,20 грн судового збору на користь держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Семенівська ТГ, с. Новий Калкаїв, вул. Гагаріна, 31; ідентифікаційний код 41256598).

Повне рішення складене 17.12.2024.

Суддя В.Ф.Харченко