УХВАЛА

16 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 689/433/24

провадження № 61-16246ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2019 року у справі № 686/21945/19 на користь відповідачки на синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з 1/3 до 1/6 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2019 року у справі № 686/13971/19 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року у справі № 686/17856/18 з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на дітей в розмірі 750,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А рішенням цього ж суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 686/21945/19 розмір стягуваних аліментів було змінено на 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили. На підставі цього рішення судом було видано виконавчий лист.

Після ухвалення рішення про зміну розміру аліментів в нього народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2023 року у справі № 686/15506/23 з нього стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_7 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (з 05 травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 ). А також вказував, що згідно довідки про доходи, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , розмір нарахованої йому заробітної плати за період з березня 2023 року до вересня 2023 року становив близько 20 800,00 грн і в порівнянні з заробітною платою за період з жовтня 2022 року до лютого 2023 року (яка становила близько 44 500,00 грн) зменшився більше ніж удвічі. В той же час за період з жовтня 2022 року до вересня 2023 року з нього, згідно виконавчого листа № 686/21945/19 утримано аліментів на суму 143 607,05 грн. За таких обставин позивач вказував, що сплата аліментів на утримання синів у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно є надмірним тягарем для нього і, на його думку, є достатні підстави для зменшення розміру аліментів на їх утримання до розміру 1/6 частки доходів.

Позивач також просив врахувати, що обов`язок утримувати своїх дітей покладено на обох батьків. Відповідачка працевлаштована, отримує заробітну плату, не має жодних проблем зі здоров`ям і зобов`язана також нести обов`язок щодо утримання їх синів.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Хмельницької області від 07 серпня 2024 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі є вимоги про зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2019 року у справі № 686/21945/19 на утримання синів.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зокрема, на обґрунтування підстав, передбачених підпунктом «в» заявник зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки оскаржувані судові рішення позбавляють його можливості належним чином утримувати дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Верховний Суд зазначає, що у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих аргументів, які б свідчили про виняткове значення цієї справи для заявника.

Верховним Судом також враховано, що вказаний спір стосується вже призначених судом аліментів, наявність підстав для зменшення розміру аліментів підтверджується сторонами на загальних засадах змагальності сторін, тобто в силу доведеності обставин відповідними письмовими доказами.

Зміст касаційної скарги свідчить, що заявник бажає оскаржити судові рішення з метою переоцінки досліджених судами доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Цюпик Ольга Василівна, на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на дітей відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник