Справа № 397/1156/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02.12.2024 селище Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Максимовича І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк», в інтересах якого діє представник адвокат Єрмолов Євген Миколайович, до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості,
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 31.08.2019 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля №LV00A!00000421, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. та зареєстрований у реєстрі під №235, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: автомобіль Porsche Cayenne, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (п.2.2 Договору лізингу).
Відповідно до п. 4.1 договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3. договору у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмету лізингу, виходячи з 360 днів у році.
Пунктом 14.3 договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу у розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмету лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2.
Сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № НОМЕР_3 (п. 14.5. договору лізингу).
01.02.2019 лізингодавець та лізингоотримувач підписали акт прийому-передачі предмету лізингу.
09.05.2023 у зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту, проте 25.05.2023 поштове відправлення з вищевказаним повідомленням було повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання.
З цого приводу позивач зауважує, що відповідно до п.13.8 Договору лізингу будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, який може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача.
Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений.
Повідомлення про настання події дефолту було направлено позивачем на адресу відповідача, яка зазначена у договорі лізингу.
Згідно п. 8.2.4. договору лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні.
13.06.2023 оскільки лізингоодержувачем не було усунено подію дефолту, лізингодавець направив відповідачу повідомлення про розірвання договору лізингу з 05.07.2023.
30.06.2023 поштове відправлення з вищевказаним повідомленням прибуло до відділення ПАТ «Укрпошта» за адресою відповідача, вказаною у договорі лізингу.
Станом на серпень 2023 предмет лізингу відповідачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу невідоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив.
За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, пов`язаних із правом власності та договором фінансового лізингу.
Позивач, як власник предмету лізингу, має право на витребування майна у відповідача, оскільки останній утримує його у себе після розірвання договору фінансового лізингу, тобто без будь-якої правової підстави (відповідна підстава відпала після розірвання договору).
Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 84-86).
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд (а.с. 108).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 163). У судовому засіданні 08.04.2024 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити; заперечень проти заочного розгляду справи не має.
Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 142, 147, 148, 153, 155, 156, 162, 165).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи та відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 31.01.2019 між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (Лізингодавець») та ОСОБА_1 («Лізингоодержувач») було укладено договір фінансового лізингу №LV00A!00000421, відповідно до умов якого лізингодавець зобов`язався набути у власність вказаний лізингоодержувачем транспортний засіб (предмет лізингу) і надати лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування (п.2.1 договору); лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу (а саме - автомобіль Porsche Cayenne, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 ), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору; по закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або чинним законодавством України) (п.2.2 договору); строк лізингу 60 (шістдесят) місяців (п.14.2 договору) (а.с. 12-16).
Відповідно до п. 4.1 договору лізингу, сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до статті 14 п. 14.3 у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмету лізингу, виходячи з 360 днів у році.
Пунктом 14.3 договору лізингу встановлено, що лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісячно, згідно з Графіком, та включають в себе: платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2 (Графік лізингових платежів); винагорода за користування предметом лізингу у розмірі 23,9% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмету лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2 (Графік лізингових платежів).
Відповідно до п.14.5 договору лізингу, сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № НОМЕР_3 .
Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 підтверджується, що власником транспортного засобу Porsche Cayenne, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.18).
01.02.2019 лізингодавець та лізингоотримувач підписали акт прийому-передачі предмету лізингу транспортний засіб Porsche Cayenne, 2011 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 1032000,00 грн., який був переданий ОСОБА_1 на підставі договору фінансового лізингу №LV00A!00000421 (а.с.17).
Однак, лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строки не вносились.
Відповідно до п. 8.1 а) договору лізингу, подією дефолту вважається, зокрема, затримання сплати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць.
Відповідно до п. 8.2.4. договору лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні.
Станом на серпень 2023 предмет лізингу відповідачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу невідоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідачем не сплачено.
Рух коштів на рахунку відповідача підтверджується виписками за період з 31.01.2019 по 14.08.2023 (а.с.30-79).
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Контитуції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», метою цього Закону є забезпечення захисту прав та законних інтересів лізингоодержувачів, лізингодавців, створення належного конкурентного середовища у сфері фінансового лізингу, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами у цій сфері, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України.
Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до п. 3-8 ч. 1, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право: у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства; вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу у разі невиконання лізингоодержувачем чи особою, яка отримала об`єкт фінансового лізингу від лізингоодержувача відповідно до цього Закону, обов`язку щодо належного використання об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу; вимагати усунення будь-яких порушень, що призвели до обмеження права власності лізингодавця на об`єкт фінансового лізингу; у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством. Лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства.
Відповідно до п. 3, 7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, чим порушені майнові права позивача.
Отже, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", в інтересах якого діє представник - адвокат Єрмолов Євген Миколайович, до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На заочне рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 11.12.2024.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )
Суддя: І.В. Максимович