н/п 2/490/1381/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2024 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Горбань М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 28 грудня 2023 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Правом на падання відзиву відповідач не скористався.
Враховуючи належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
19 травня 2022 року о 11 годині 20 хвилин в м. Миколаєві, на перехресті рівнозначних доріг вул. 2 Воєнна та вул. Каразіна, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Suzuki SX-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому проявив неуважність до дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі транспортного засобу «ЗАЗ 1103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який наближався до перехрестя з правого боку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п.2.3 б, 16.12 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито відповідно до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Позивач вказує, що сума страхового відшкодування виплаченого позивача ПАТ «СК «УГС» склала 41 414,42 грн., а тому просить стягнути з відповідача 52 106 грн. 66 коп., як суму витрачену на відновлювальний ремонт, яка не була компенсована страховою виплатою.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у разі наявності такого договору).
Викладене узгоджується з позицією викладеною Верховним Судом, зокрема, у постанові від 02 липня 2018 року у справі № 750/9590/16-ц.
Наявними у справі доказами підтверджується, що 19 травня 2022 року о 11 годині 20 хвилин в м. Миколаєві, на перехресті рівнозначних доріг вул. 2 Воєнна та вул. Каразіна, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Suzuki SX-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому проявив неуважність до дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі транспортного засобу «ЗАЗ 1103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який наближався до перехрестя з правого боку та був винуватцем ДТП яка мала місце цього дня. Такими діями відповідач завдав матеріальної шкоди транспортному засобу позивача.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке.
За частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частиною 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до пункту 5 цієї ж постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач вказує на те, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 травня 2023 року та пошкодження належного йому транспортного засобу, його дружина отримала ушкодження здоров`я. Крім того, позивач зазначив, що оскільки він є особою з інвалідністю першої групи, та отримав транспортний засіб як особа з інвалідністю, який був пошкоджений в результаті ДТП, то він був майже позбавлений можливості самостійно пересуватись, оскільки транспортний засіб значно полегшував його життя. Також в результаті ДТП постраждала його дружина ОСОБА_3 , яка отримала черепно-мозкову травму струс мозгу, забій голови, забій лівої кісті та змушена була проходити додаткові дослідження КТ головного мозку. Після ДТП через отримані травми його дружина неспроможна була здійснювати догляд за позивачем, що викликало зміни в його звичайному житті.
На підтвердження вищевказаного позивач надав довідку до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 537756 згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи внаслідок трудового каліцтва та потребує стороннього догляду, медичну документацію відносно ОСОБА_3 з КНП ММР «ЦПМСД № 6» та копію КТ-висновку з яких вбачається, що ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою до лікаря. Крім того, факт завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2023 року.
Враховуючи, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору то згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись статтями 142, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн 20 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Суддя Л.М. Шолох