ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа № 766/13700/24

провадження № 22-ц/819/470/24

11 грудня 2024 року м.Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя доповідач),

судді: Базіль Л.В,

Радченко С.В.,

секретар судового засідання: Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Бескоровайним Валентином Олеговичем, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Скрипніка Л.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

встановив:

У серпня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, в наслідок залиттям квартири, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 1 012 450,00грн. та судові витрати у справі.

Позов мотивований тим, що 13 червня 2024 року сталося залиття належної позивачу квартири АДРЕСА_1 . Згідно акту від 13 червня 2024року «Про залиття квартири, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання» встановлено, що причиною залиття квартири є помилка сантехнічного обладнання (зірваний фільтр перед лічильником холодної води) в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Разом з позовом ОСОБА_2 подав заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , власником якої є відповідач.

Заява мотивована тим, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Запропонований вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту стосовно належного відповідачу нерухомого майна, спрямований на запобігання можливим порушенням майнових прав чи законних інтересів позивача та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі його постановлення на користь позивача. Заявник зазначив, що ОСОБА_1 вживаються заходи щодо відчуження належної відповідачу квартири, яка виставлена на продаж.

Зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволена.

Постановлено накласти арешт на нерухоме майно - на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що є існують підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову у справі є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які він має намір захистити, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, а накладення арешту на квартиру відповідає співмірності заявлених вимог.

Обираючи вид забезпечення позову, суд зазначив, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту є тимчасовим обмеженням прав відповідача, що застосовуються у зв`язку з вирішенням спору у суді та не можуть бути розцінені як порушення прав ОСОБА_1 . Роз`яснено, що відповідач може звернутися до суду із заявою про зміну заходів забезпечення позову, запропонувавши інший вид забезпечення позову або інше майно, за рахунок якого може бути виконано рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду від 29 серпня 2024 року скасувати та прийняти у справі нове судове рішення про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження наявності підстав щодо накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Зокрема скаржник зазначив, що в ухвалі відсутні посилання на обставини, підтверджені відповідними доказами, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вказав, що суд не пересвідчився у тому, що між сторонами дійсно виник спір; не з`ясував обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, тощо.

Позиція учасників процесу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Лошкарьов Ф.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , вказавши про законність та обґрунтованість ухвали суду від 29 серпня 2024 року, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зазначив, що відповідач відмовився в позасудовому порядку відшкодовувати заподіяну шкоду. На теперішній час ОСОБА_1 перебуває закордоном та згідно інформаційної виписки з сайту DIM.RIA виставив належну йому квартиру на продаж за ціною 40 000,00доларів США, а тому існують підстави вважати, що не застосування заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у разі його постановлення на користь позивача.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі №295/5244/22.

Із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також зі змісту поданої ОСОБА_2 позовної заяви слідує, що між сторонами дійсно виник спір щодо відшкодування майнової шкоди, заподіяної в наслідок залиття належної позивачу квартири.

З поданого суду висновку судово будівельно-технічного експерта №12 від 31 липня 2024 року встановлено, що вартість ремонтних робіт з усунення пошкоджень, заподіяних позивачу, становить 1 012 450,00грн.

Відповідно до виписки з українського сайту з продажу та оренди всіх типів нерухомості від приватних осіб, забудовників та агентств нерухомості DIM.RIA вбачається, що ОСОБА_1 створив оголошення про продаж трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , розташованої на 3 поверсі, ідентифікатор оголошення ID32447538, за ціною 40 000,00 доларів США.

З огляду на викладені позивачем обставини та надані докази встановлено, що позивач має реальні побоювання, що відповідач відчужить належну йому нерухомість або вчинить інші дії, що ускладнять поновлення законних прав заявника.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зібранні у справі докази свідчать про наявність між сторонами майнового спору та реальну можливість відчуження відповідачем нерухомого майна, на якого це майно зареєстроване як на одноосібного власника, за рахунок якого можливе виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів, вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на належну відповідачу квартиру, є співмірним із заявленими позовними вимогами та підлягає застосуванню судом з метою забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та здійснення ефективного захисту його прав, за захистом яких ОСОБА_2 звернувся до суду.

При цьому колегія суддів, оцінюючи співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, вважає, що тимчасове обмеження прав відповідача у зазначений вище спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови у задоволенні пред`явлених до нього позовних вимог, ці права будуть відновленими та за бажанням реалізованими, в той час, як невжиття заходів щодо обмеження цих прав може призвести до незворотних наслідків або значно утруднити ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аргументи представника відповідача про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі через те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача наміру здійснити дії щодо відчуження квартири, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованим, зважаючи на те, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб накладення арешту на квартиру полягають у обмеженні власника розпоряджатися належним йому майном, здійснюється у спірних правовідносинах не з метою звернення стягнення на спірне майно для забезпечення майнових претензій позивача, а з метою збереження прав та обов`язків учасників спору, які можуть вплинути на виконання судового рішення у разі задоволення заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду від 29 серпня 2024року, оскільки суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, ухвалив судове рішення з додержанням норм цивільного процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Бескоровайним Валентином Олеговичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2024року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

С.В. Радченко