2-112/02
2-зз/465/22/24
У Х В А Л А

Іменем України

17.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2002 року про забезпечення позову у справі №2-112/02 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування квартири недійсним, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . В подальшому, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.05.2002 року у справі №2-112/02, залишеним без зміни ухвалою судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 09.09.2002 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30.04.2004 року в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 також було відмовлено.

Отже, справа була вирішена по суті, а у вимогах позивача, в інтересах якого було вжито заходи забезпечення позову, було відмовлено, однак, рішенням суду не було скасовано раніше вжиті заходи забезпечення позову. Після набрання законної сили рішенням суду у справі №2-112/02 від 28.05.2002 року Франківський районний суд м. Львова ухвалу про скасування забезпечення позову не постановив. Натомість, першою Львівською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 28.02.2002 року було зареєстровано обтяження (арешт) на належну заявнику квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що рішення Франківського районного суду м. Львова у справі №2-112/02 від 28.05.2002 року, яким було повністю відмовлено в задоволенні позову, набрало законної сили, заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову, оскільки відпали обставини, що зумовили їх застосування.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, просив такі задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_2 не може розпоряджатися належною їй квартирою, оскільки надалі продовжує необгрунтовано існувати обтяження, накладене на її квартиру.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали клопотання та цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2002 року про забезпечення позову у справі №2-112/02 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування квартири недійсним, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.05.2002 року у справі №2-112/02, залишеним без зміни ухвалою судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 09.09.2002 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30.04.2004 року в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 року у справі № 504/158/22, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Зі змісту постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі № 521/19246/20 вбачається, що порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

А тому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Враховуючи те, що рішення суду у справі № 2-112/02 від 28.05.2002 року, яким було повністю відмовлено в задоволенні позову, набрало законної сили, беручи до уваги те, що судом не вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, на думку суду, підстави для продовження дії заходів забезпечення позову у справі у вигляді арешту майна відповідача відсутні.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що були застосовані ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2002 року у справі № 2-112/02.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 149-158 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2002 року у справі № 2-112/02, у вигляді арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Величко О.В.