Справа №345/5999/24
Провадження № 2/345/1542/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчак Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Калуської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в цілому.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач згідно Витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 391871292 від 21.08.2024 р. належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 115 кв.м., житловою 66,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Підставою внесення запису для державної реєстрації цього права власності стало свідоцтво про право на спадщину серія та номер 2223, видане 21.08.2024 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б., вид спільної власності спільна часткова, розмір частки . Цю спадщину позивачка оформила після смерті ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 , матері ОСОБА_1 , належали часток житлового будинку, загальною площею 115,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., господарськими будівлями і спорудами: літня кухня загальною площею 23,8 кв.м., сарай загальною площею 18,0 кв.м. гараж загальною площею 25,0 кв.м., убиральня загальною площею 2,8 кв.м., огорожа №1 загальною площею 16,3 кв.м., ворота № 2 загальною площею 4,9 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 . Вказане майно належало ОСОБА_3 : 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 лютого 1952 року Калуською державною нотаріальною конторою за реєстровим №337 і зареєстрованого 04 жовтня 1989 року в івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації та записаний у реєстрову книгу №7 за реєстровим №864 та 2/6 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 листопада 1989 року в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу №7 за реєстровим № 864. Після смерті матері єдиним спадкоємцем стала позивачка. Згідно рішення Калуської міської ради від 03.07.2006 №241 «Про присвоєння окремих адресних номерів житловим будинкам», згідно якого було присвоєно окремі адресні номери, та дозволено громадянам оформити право власності на їх будинковолодіння на праві приватної власності в цілому, зокрема згідно витягу з додатку до рішення міськвиконкому від 03.07.2006 №241 «Список громадян, будинкам яких присвоєно окремі адресні номери» п.3 ОСОБА_3 АДРЕСА_2 присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 . Тобто з цього часу ОСОБА_3 фактично стала єдиним власником будинковолодіння по адресі АДРЕСА_1 . Однак, свої права власника вцілілому на дане домоволодіння, не зареєструвала. Таким чином, позивачка не може належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися вище згаданим майном, оскільки прийняла спадщину після смерті матері, однак у документах, що підтверджують право власності, зазначено вид спільної власності спільна часткова, розмір частки , тому позивач змушена звернутися до суду та просити визнати за нею право власності на майно, а саме на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

05.11.2024 від Калуської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_4 не залучений до розгляду даної справи взагалі, хоча прийняте судом рішення може вплинути на його права та інтереси і саме він повинен бути відповідачем за даним позовом, таким чином Калуська міська рада не є належним відповідачем у даній справі. Також зазначає, що позивачка не надала до суду жодних доказів про те, що вона може зареєструвати право власності в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

25.11.2024 р. від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона зазначила, що аргументи викладені у відзиві не заслуговують на увагу, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 403405394 від 12.11.2024 р. за ОСОБА_5 зареєстровано на праві власності житловий будинок, частка 1/1, підстав виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н, 2007 р., Калуська міська рада. Інших розділів ця інформація з державного реєстру не містить. Крім цього, згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно не може бути відповідачем за цим позовом.Також зазначила, що оскільки позовною вимогою зазначено визнання за позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і як наслідок в подальшому є реєстрація права власності, то такі дії може вчинити виключно державний реєстратор, а оскільки державний реєстратор не може бути належним відповідачем, то належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто Калуська міська рада.

Представник позивачки адвокат Романів О.П. подала суду заяву про підтримання позову та здійснювати розгляд справи в відсутності позивача та її представника.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 391871292 від 21.08.2024 р. належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 115 кв.м., житловою 66,3 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Підставою внесення запису для державної реєстрації цього права власності стало свідоцтво про право на спадщину серія та номер 2223, видане 21.08.2024 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б., вид спільної власності спільна часткова, розмір частки (а.с. 11).

Цю спадщину позивачка оформила після смерті ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 , матері ОСОБА_1 , належали часток житлового будинку, загальною площею 115,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., господарськими будівлями і спорудами: літня кухня загальною площею 23,8 кв.м., сарай загальною площею 18,0 кв.м. гараж загальною площею 25,0 кв.м., убиральня загальною площею 2,8 кв.м., огорожа №1 загальною площею 16,3 кв.м., ворота № 2 загальною площею 4,9 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 . Вказане майно належало ОСОБА_3 : 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 лютого 1952 року Калуською державною нотаріальною конторою за реєстровим №337 і зареєстрованого 04 жовтня 1989 року в івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації та записаний у реєстрову книгу №7 за реєстровим №864 та 2/6 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 листопада 1989 року в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу №7 за реєстровим № 864 (а.с. 9).

З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 замовила та провела технічну інвентаризацію. Згідно довідки від 22.05.2023р. №00126 виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації повідомлено, що домоволодіння АДРЕСА_3 має наступні технічні характеристики: станом на 29.11.1989р. (момент здійснення останньої реєстрації права власності) до складу домоволодіння входили: житловий будинок загальною площею 226,4 кв.м., житловою 109,49 кв.м., літня кухня загальною площею 9,0 кв.м., сарай загальною площею 9,0 кв.м., гараж загальною площею 18,6 кв.м., убиральня загальна площа 1,0 кв.м., огорожа №1 загальною площею 44,2 кв.м. (а.с. 17).

Станом на 22.05.2023р. (момент здійснення обстеження) до складу домоволодіння входили: житловий будинок загальною площею 115,0 кв.м., житловою 66,3 кв.м., літня кухня загальною площею 23,8 кв.м., сарай загальною площею 18,0 кв.м., гараж загальною площею 25,0 кв.м., убиральня загальна площа 2,8 кв.м., огорожа №1 загальною площею 16,3 кв.м., ворота №2 загальна площа 4,6 кв.м. (а.с. 17).

Згідно примітки: загальна площа житлового будинку зменшилась на 111,4 кв.м., а житлова площа зменшилась на 43,19 кв.м. в результаті перебудови печей та виділення частини будинку в окрему інвентарну справу, літня кухня збільшилась на 14,8 кв.м., площа сараю збільшилась на 9,0 кв.м., площа гаражу збільшилась на 6,4 кв.м. в результаті уточнення розмірів та виправлення помилки допущеної під час проведення попередньої технічної інвентаризації, видачі свідоцтва про право на спадщину та його реєстрації, площа огорожі зменшилась на 27,9 кв.м в результаті виділення частини площі в окрему інвентарну справу (а.с. 17).

Щодо реєстрації права власності згідно цієї довідки повідомлено, що згідно архівних даних: 16.02.1952 р. ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Підстава реєстрації права власності свідоцтво про право на спадщину від 02.02.1952р. №337, видане нотаріусом державної нотаріальної контори Дацина Р.П. (а.с. 17 зворот).

29.11.1989 р. за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 2/6 частини домоволодіння АДРЕСА_4 . Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про право на спадщину від 18.11.1989р. №4927 видане державним нотаріусом Калуської державної нотаріальної контори Локатир М.В. Реєстровий запис №864, книга №7. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП Івано-Франківське ОБТІ не реєструвалось (а.с. 17 зворот).

частина домоволодіння належна ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) виведено і окрему інвентарну справу та присвоєно окремий адресний номер АДРЕСА_1 , а також видано свідоцтво про право власності та зареєстровано в цілому (а.с. 17 зворот).

Так, згідно рішення Калуської міської ради від 03.07.2006 № 241 «Про присвоєння окремих адресних номерів житловим будинкам», згідно якого було присвоєно окремі адресні номери, та дозволено громадянам оформити право власності на їх будинковолодіння на праві приватної власності в цілому, зокрема згідно витягу з додатку до рішення міськвиконкому від 03.07.2006 № 241 «Список громадян, будинкам яких присвоєно окремі адресні номери» п.3 ОСОБА_3 АДРЕСА_2 присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 280461,00 грн. (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 29.05.2024 р.

Згідно довідки головного архітектора м. Калуш № 40 від 06.04.2010 року житловий будинок ОСОБА_3 згідно картографічних матеріалів рахується на АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Хомин Н.Б. № 612/02-14 від 25.11.2024 р. позивачці повідомлено, що згідно поданих нею документів для прийняття спадщини по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на часту 21.08.2024 року за реєстровим № 2223, та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, індексний номер витягу: 391871292 від 21.08.2024 року. Щодо визнання права власності на майно в цілому рекомендує їй звернутися до суду.

Згідно відповіді на адвокатський запит ЦНАП № 1403/09-27 від 12.12.2024 року представнику позивачці адвокату Романів О.П. повідомлено, що враховуючи норми чинного законодавства України зареєструвати право в цілому за співвласником на підставі зазначених в запиті документів не можливо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так статті 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Спадкоємців, які б в силу ст. 1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку у спадщині немає.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Стаття 386 ЦК України говорить про те, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В судовому засіданні доведено, що спадкодавцю ОСОБА_1 належали часток житлового будинку, загальною площею 115,0 кв.м., житловою площею 66,3 кв.м., господарськими будівлями і спорудами: літня кухня загальною площею 23,8 кв.м., сарай загальною площею 18,0 кв.м. гараж загальною площею 25,0 кв.м., убиральня загальною площею 2,8 кв.м., огорожа №1 загальною площею 16,3 кв.м., ворота № 2 загальною площею 4,9 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 .

Інша частка спірного житлового будинку належала на праві власності ОСОБА_5 , однак, згідно рішення Калуської міської ради від 03.07.2006 № 241 «Про присвоєння окремих адресних номерів житловим будинкам», згідно якого було присвоєно окремі адресні номери, та дозволено громадянам оформити право власності на їх будинковолодіння на праві приватної власності в цілому, зокрема згідно витягу з додатку до рішення міськвиконкому від 03.07.2006 № 241 «Список громадян, будинкам яких присвоєно окремі адресні номери» п.3 ОСОБА_4 АДРЕСА_2 - присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 АДРЕСА_2 присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відповідно не може бути відповідачем за цим позовом.

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1 прийняла у встановленому порядку позивачка та її спадкові права ніким не оспорюються.

З огляду на наведене вище, враховуючи вже наявний поділ та виділ часток в натурі між співвласниками, яке проведено у відповідності до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 03.07.2006 № 241, а також те, що позивач фактично прийняла спадщину, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, оскільки в даному випадку порушені права позивача як власника майна на володіння та розпорядження своєю часткою будинковолодіння.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки позивачкою та її представником не заявлено відповідного клопотання.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 76, 259, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Калуської міської ради Івано-Франківської області, про визнання права власності - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в цілому

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 17.12.2024 р.

Суддя: