УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"16" грудня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Згідно із частиною четвертою статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку (пункт

1 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року вручено позивачеві ОСОБА_1 10 грудня 2024 року, про що свідчить розписка, що міститься в матеріалах справи.

13 грудня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 . На виконання ухвали про залишення позову без руху від 14 листопада 2024 року позивачем зазначено ціну позову, яку визначено із врахуванням розміру грошового виразу заподіяної моральної шкоди. Таким чином, позивачем виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху в цій частині.

Також у заяві про усунення недоліків позовної заяви позивачем зазначено, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2020 року № 114, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лештаковою І.Є. разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як уже зазначалося раніше в ухвалі про залишення позову без руху, з вказаних документів вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2020 року № 114, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лештаковою І.Є., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Однак, до позовної заяви позивачем не долучено будь-якого іншого документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вцілому, а не частку у розмірі .

Таким чином, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху позивач не зазначив інформації про інших співвласників квартири, з метою дотримання їх майнових прав та інтересів, водночас, доказів на підтвердження відсутності права власності інших осіб на зазначене житло не надав, так само не надав документів, які б підтверджували, що позивач є єдиним власником квартири і рішення по справі не стосуватиметься прав та інтересів інших осіб (співвласників).

Також, постановляючи ухвалу про залишення позову без руху суд вказав, що згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (із змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у

2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028 гривень.

Як уже зазначалося раніше, позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру про зобов`язання вчинити дії, а також майнову вимогу про стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Підпунктом другим пункту другого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, при поданні позовної заяви, що містить вимогу немайнового характеру сума, що підлягає сплаті за кожну з немайнових вимог становить 1 211,20 грн.

Також, підпунктом першим пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи розмір заявленої позивачем грошової оцінки спричиненої моральної шкоди (10 000,00 грн), сума судового збору, що підлягає сплаті за заявлену позовну вимогу майнового характеру становить 1 211,20 грн.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. А відповідно до частини другої цієї статті суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію від 06 листопада 2024 року на суму 1 211,20 грн про сплату судового збору. Водночас, позовна заява містила обґрунтування про сплату судового збору у зазначеному розмірі за подання позовної заяви немайнового характеру.

В ухвалі про залишення позову без руху суд зазначив, що позивачу слід доплатити суму судового збору, що підлягала сплаті при подачі позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру, у розмірі 1 211,20 грн за кожну та надати відповідні підтверджуючі документи або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До заяви про усунення недоліків позовної заяви позивачем повторно долучено платіжну інструкцію від 06 листопада 2024 року на суму 1 211,20 грн про сплату судового збору. На обґрунтування позивач зазначає, що ним не сплачено судовий збір за позовну заяву про стягнення моральної шкоди. Сума, заявлена до стягнення - 10 000,00 грн, мінімальний розмір судового збору - 1 211,20 грн.

Заява про усунення недоліків від 13 грудня 2024 року не містить клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, також у заяві не зазначено про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а до заяви не долучено документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, позивачем вимоги ухвали про залишення позову без руху в цій частині не виконано, судовий збір у встановленому законом розмірі, з урахуванням одночасного заявлення вимог майнового та немайнового характеру, не сплачено, документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону до заяви не долучено.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити суб`єкту звернення, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова