Справа №345/5949/24
Провадження № 2/345/1526/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2024 року м.Калуш

Калуськийміськрайонний суд Івано-Франківськоїобласті в складі:

головуючоїсудді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м.Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадковемайно за законом,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду із зазначеним позовом. Вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . У власності Спадкодавиці перебувала земельна частка (пай), на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ №001906 розміром 24,3 в умовних кадастрових гектарах в с. Студінка, Калуського району Івано-Франківської області.

Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Гаврилюк О.І. з приводу оформлення спадкових прав на вищевказане спадкове майно. Однак, як вбачається із відповіді нотаріуса видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки згідно довідки Студінського старостинського округу №124 від 01.11.2023року вбачається, що до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 проживали Спадкодавиця та її син ОСОБА_2 . Тому останній також вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину вцілому на вищевказану земельну частку (пай) нотаріус не вважає за можливе.

В той же час Позивач вважає, що він являється єдиним спадкоємцем після смерті Спадкодавиці, оскільки тільки він реалізував свої права на прийняття спадщини відповідно до Закону, а Відповідач незважаючи на реєстрацію із Спадкодавицею на час смерті право на спадкування не набув, так як Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.11.2024року встановлено факт постійного проживання Позивача із Садкодавицею на час смерті останньої в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Та згідно акту Студінського старостинського округу Калуської міської ради від 01.11.2023року №31 вбачається, що у господарстві по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1967р.н., який не проживає за даною адресою з 2003року.

В зв`язку з цим позивач змушений звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майна за законом , оскільки іншого способу захистити своє право на спадщину не має .

Тому, представник позивача просить суд постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) розміром 24,3 в умовних кадастрових гектарах, на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ №001906 від 21.12.1998року на ім`я ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Іванів О.О. у поданому позові зазначив про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.39). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Зі згоди представника позивача, згідно ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 7), яка являвся позивачу матір`ю (а.с. 14).

За життя ОСОБА_3 належала земельна частка (пай), на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ №001906 розміром 24,3 в умовних кадастрових гектарах в с. Студінка, Калуського району Івано-Франківської області, вартість якої згідно листа Держгеокадастру від 12.09.2024 року становить 13 904,75 грн. (а.с. 22).

Так, як за життя ОСОБА_3 заповіту на майно не складала, то син ОСОБА_1 , як спадкоємець 1-ї черги за законом згідно ст.1261 ЦК України, проживаючи разом із спадкодавцем на час її смерті, що встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.11.2023 року за №345/5832/23, прийняв спадщину спадкодавця, як це гласить ст.1268 ЦК України вцілому (а.с.16-17).

Після смерті ОСОБА_3 позивач, який є спадкоємцем за законом першої черги спадкування відповідно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на земельну частку (пай), на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ №001906 розміром 24,3 в умовних кадастрових гектарах в с. Студінка, Калуського району Івано-Франківської області вцілому (а.с. 18).

Однак, нотаріусом надано лист, яким відмовлено у вчиненні нотаріальних дій позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що згідно довідки Студінського старостинського округу №124 від 01.11.2023року вбачається, що до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 проживали Спадкодавиця та її син ОСОБА_2 , тому він також вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину вцілому на вищевказану земельну частку (пай) нотаріус не вважає за можливе (а.с.15).

При цьому, рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.11.2023 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , на час смерті останньої в домоволодінні по АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Тому, позивач, в силу ст. 1268 ЦК України являється таким, що прийняв спадщину після смерті Спадкодавиці, складом якої є вищевказана земельна частка (пай).

В той же час ОСОБА_2 являється таким, що спадщину не прийняв, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України він заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті Спадкодавиці не подавав, а також не проживав постійно із Спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Обставина, що ОСОБА_2 проживав на час смерті ОСОБА_3 в одному житлі не знайшли свого підтвердження, так як матеріали справи містять акт Студінського старостинського округу Калуської міської ради від 08.11.2023року №37 з якого вбачається, що ОСОБА_1 проживає (незареєстрований) в будинку по АДРЕСА_1 з 2000року. Він здійснив поховання Спадкодавиці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом із ОСОБА_1 проживають його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 (а.с.20).

Окрім того, згідно акту Студінського старостинського округу Калуської міської ради від 01.11.2023року №31 вбачається, що у господарстві по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1967р.н., який не проживає за даною адресою з 2003року. (а.с.21)

Частиною 1 ст.29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абзацу 4 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на вищевказані положення норм права вбачається, що для реалізації права на спадкування, згідно положень ст. 1268 ЦК України необхідним має бути факт постійного проживання його із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Сама по собі реєстрації чи відсутність такої разом із спадкодавцем за місцем проживання останнього на час смерті не є достатньою обставиною, яка підтверджує факт постійного проживання.

Відповідно до ч. 1ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідноіз ч. 2ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи те, що сторони по справі є синами спадкодавця, то ОСОБА_1 , в силу ст. 1268 ЦК України являється таким, що прийняв спадщину після смерті матері, про що свідчить рішення Калуського міськрайонного суду від 30.11.2023року, де встановлено факт постійного проживання Позивача із ОСОБА_7 на час смерті останньої в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідач ОСОБА_2 , хоча незважаючи на реєстрацію із Спадкодавицею на час смерті право на спадкування не набув, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України він заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті Спадкодавиці не подавав, а також не проживав постійно із Спадкодавицею на час відкриття спадщини, про що свідчить акт Студінського старостинського округу Калуської міської ради від 01.11.2023року №31 з якого вбачається, що у господарстві по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1967р.н., який не проживає за даною адресою з 2003року.

Тобто зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного,ст.ст.1223,1258,1261,1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст.259,263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) розміром 24,3 в умовних кадастрових гектарах, на яку видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ №001906 від 21.12.1998року на ім`я ОСОБА_3 .

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: