Справа № 541/2776/24
Номер провадження 2/541/1039/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В с т а н о в и в :

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивували тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_2 03.04.2019 на підставі кредитного договору № 201 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 14500 грн., який пізніше було збільшено до 33600 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.06.2024 складає 62405.98 (шістдесят дві тисячі чотириста п`ять гривень 98 копійок) грн., з яких: 32491.18 грн. заборгованість за кредитом; 29914.8 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 62405.98 (шістдесят дві тисячі чотириста п`ять гривень 98 копійок) гривень, та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422.4 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представником відповідача адвокатом Батієнко Я.І. подано письмові пояснення, в яких зазначив, що у 2019 році, підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_2 отримав від АТ «ПУМБ» кредитну картку із кредитним лімітом в розмірі 14500,00 гри., які використовував для власних потреб, а також вживав заходів щодо погашення заборгованості. У подальшому банком у односторонньому порядку підвищувався кредитний ліміт. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, приєднав заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де вказано, що ОСОБА_2 підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, а також роздруковану Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з умовами доданої до справи Публічної пропозиції ОСОБА_2 ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_2 пропозиції на укладання Договору комплексного банківського обслуговування, відсутність у заяві домовленості сторін про порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, надані банком зазначені публічні пропозиції не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь АГ «ПУМБ» відсотків за користування кредитом. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Виходячи із розрахунків, наданих Позивачем, відповідачем не повернуто кредитних кошів на суму 32491,18 та відсотків, які нараховані на суму заборгованості в сумі 29914,80 грн. Звертає увагу суду, що позивачем ні в позовній заяві, ні у додатках до неї, не наведено жодного належного детального розрахунку заборгованості по відсоткам, а лише констатовано таку суму, що не дає змоги визначити правильність такого нарахування процентної ставки, яка для цього використовувалась та відповідні періоди нарахування. Використовуючи подані позивачем розрахунки можна дійти лише наступних висновків. Протягом всього часу користування кредитною карткою ОСОБА_2 використано коштів на загальну суму 84088,65 грн. Повернуто банку коштів на загальну суму 54 048,58 грн., (27979,59 грн. з яких банком списано на погашення відсотків), тобто неповернутими за тілом кредиту залишаються 30040,07 грн.

Крім того, до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором просив застосувати позовну давність, яка передбачена ст. 257 ЦК України, що діяла до 11.03.2020 року.

Виходячи із відомостей, поданих у розрахунках Позивача, станом на 11.03.2020 року ОСОБА_2 використав кредитних коштів на суму 28 861,82 гри., з яких повернув (також станом на 11.03.2020) 12 250 гри. Відтак, станом на 11.03.2020 відповідач мав непогашену і прострочену заборгованість перед банком в сумі 16 611,82 грн., стягнення якої буде поза межами позовної давності. У зв`язку із чим, вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені частково на суму 13428,25 грн., яка обрахована наступним чином: 30040,07 (різниця між отриманими та повернутими Відповідачу коштами) - 16 611,82 (сума простроченої заборгованості, яка утворилася станом на 11.03.2020) = 13428,25 грн.

Також представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

03 квітня 2019 року ОСОБА_2 підписав заяву № 201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено, що відповідач (клієнт) просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати Кредитну картку та встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 14500 грн.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, стандартна процентна ставка 47,88%, строк кредитування 12 місяців. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін.

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 06.04.2018 р.), передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Згідно з пунктом 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMSповідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою.

Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

03 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_2 ознайомився з умовами паспорта споживчого кредитування та кредитного договору № 201 від 03.04.2019р., що засвідчив особистим підписом (а.с. 6).

В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 33600,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с. 23).

З наданої банком виписки з рахунку ОСОБА_2 вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів по кредитному договору №201 від 03 квітня 2019 року виконував неналежним чином (а. с. 25-31).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором розмір заборгованості станом на 04 червня 2024 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, становить 62405,98 грн, з яких: 32491,18 грн заборгованість по сумі кредиту; 29914,80 грн заборгованість по процентам.

10 серпня 2023 року позивач направив на адресу відповідача (позичальника) письмове повідомлення про виконання зобов`язань за укладеним договором з вимогою повернення боргу в строк не пізніше 30 днів з дня отримання даного повідомлення, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була (а.с. 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №201 від 03.04.2019р. не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальна сума якої по вищевказаному кредитному договору станом на 04.06.2024 склала 62405,98 грн, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Відповідач не надав доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти він використовував, і у нього утворилась заборгованість.

За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом.

Враховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності надання відповідачем належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наданих позивачем, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 свого зобов`язання за кредитним договором №201 від 03.04.2019р., у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦПК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною третьою статті 267 ЦК України, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22), сформульовані такі правові висновки: «Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню корона вірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України від 16 червня 2020 року № 691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України».

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 62/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року з 05.30 годин 24 лютого 2022 року на території України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, введено воєнний стан.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні, відповідно до Указів Президента України та Верховною радою України було неодноразово продовжено і він діє до теперішнього часу.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем строк позовної давності не пропущено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн. (платіжна інструкція №454790306.1 від 06.08.2024).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість станом на 04 червня 2024 року за кредитним договором № 201 від 03.04.2019р. у розмірі 62405 (шістдесят дві тисячі чотириста п`ять) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження за адресою: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян