Справа № 143/934/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частки в квартирі в порядку спадкування, -

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частки в квартирі в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який був батьком ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який був батьком ОСОБА_1 .

Після смерті кожного із вказаних спадкодавців відкрилась спадщина, яка складається з права на частку квартири АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 склав заповіт на користь позивачки ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви в Погребищенську державну нотаріальну контору.

В свою чергу ОСОБА_2 також прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки на момент відкриття спадщини був малолітнім.

Після їх звернення до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом (законом) державним нотаріусом було відмовлено їм у вчиненні цих нотаріальних дій у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності було видано на квартиру, а в бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності не на квартиру, а на 3/25 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 .

Водночас їм було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Таким чином державним нотаріусом була винесена відмова у вчиненні нотаріальних дій.

За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вони змушені звернутися із цим позовом до суду.

Посилаючись на наведені обставини, просять:

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка складається із житлової кімнати позначеної на номером 4, житлової кімнати позначеної на номером 5, житлової кімнати позначеної на номером 6, кухні позначеної на номером 3, коридора позначеного за номером 1, вбудованих шаф позначених за номерами 2, 7, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка складається із житлової кімнати позначеної на номером 4, житлової кімнати позначеної на номером 5, житлової кімнати позначеної на номером 6, кухні позначеної на номером 3, коридора позначеного за номером 1, вбудованих шаф позначених за номерами 2, 7, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду 30.10.2024 року разом з позовною заявою подали заяви, в яких просять позовну заяву розглянути без їх участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 29, 30).

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, однак 07.11.2024 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.44).

Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.54).

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем та представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1995 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . При цьому на підставі зазначеного свідоцтва про право власності на житло у Вінницькому КП «ВООБТІ» 25.05.1995 року було зареєстровано право спільної сумісної власності вказаних осіб не на квартиру, а на 3/25 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 (а.с.25).

08.08.1995 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №19, згідно із яким все своє майно заповів на користь ОСОБА_6 (а.с.48).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а.с.19).

За змістом ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) . Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1226 ЦК України унормовано, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

В пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України обумовлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В ст.382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Із технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадянина від 25.04.1995 року, вбачається, що об`єктом інвентаризації є трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , що становить 3/25 частини вказаного будинковолодіння, загальною площею 43, 1 кв.м., житловою - 29, 7 кв.м. (а.с.22, 23).

Наведені документи в їх сукупності з урахуванням окреслених положень цивільного законодавства свідчать про те, що на час відкриття спадщини після смерті вказаних спадкодавців об`єктом права спільної сумісної власності була саме квартира, як індивідуально визначене нерухоме майно в розумінні приписів ч.1 ст.181 ЦК України, а не частина домоволодіння (багатоквартирного житлового будинку).

Водночас, здійснення бюро технічної інвентаризації реєстрації права спільної сумісної власності на частину домоволодіння (багатоквартирного житлового будинку), а не на квартиру, такого висновку суду не спростовують, оскільки здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, якою в даному випадку є свідоцтво про право власності на житло.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц.

Отже, виходячи із встановлених судом обставин розглядуваної справи, та зважаючи на презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ввійшло право на частку у праві власності кожного із них на згадану квартиру.

В силу ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин 1,3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із матеріалів спадкової справи №50/13 вбачається, що ОСОБА_1 04.02.2013 року прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 за заповітом шляхом подання відповідної заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с.5, 6, 13-15, 47, 53). Відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями у матеріалах спадкової справи немає.

В своє чергу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу приписів ч.4 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , оскільки на момент відкриття спадщини він був малолітнім (8, 16).

Відомостей про те, що інші особи приймали спадщину, або вважаються такими, що прийняли її після смерті ОСОБА_4 , матеріали справи також не містять.

В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.

Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову відповідачем ОСОБА_3 та представником відповідача Погребищенської міської ради Дзюбою О.О., який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті згаданих спадкодавців, у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Отже, зважаючи на те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом та за законом, однак у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову відповідачем та представником відповідача, суд доходить висновку, що з метою захисту майнових прав позивачів за кожним із них необхідно визнати право власності на частину спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Зважаючи на те, що позивачі бажають судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ними судовий збір не підлягає стягненню із відповідачів на їх користь.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 133, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частки в квартирі в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка складається із житлової кімнати позначеної на номером 4, житлової кімнати позначеної на номером 5, житлової кімнати позначеної на номером 6, кухні позначеної на номером 3, коридора позначеного за номером 1, вбудованих шаф позначених за номерами 2, 7, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43, 1 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка складається із житлової кімнати позначеної на номером 4, житлової кімнати позначеної на номером 5, житлової кімнати позначеної на номером 6, кухні позначеної на номером 3, коридора позначеного за номером 1, вбудованих шаф позначених за номерами 2, 7, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачі:

Погребищенська міська рада Вінницької області (вул. Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200), .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 16.12.2024 року.

Суддя