Справа № 372/3636/24
Провадження № 2-1725/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ленди С.О.,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Український міський Відділ опіки та піклування, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.07.2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 . 07.06.2017 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Також, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.06.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо сплати аліментів та утримання неповнолітнього сина, допомоги позивачу не надає, не піклується про стан здоров`я сина, його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним та не вживає жодних дій для спілкування, а тому посилаючись на положення ст. 164 СК України, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Обухівського районного суду від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Обухівського районного суду від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області надати письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області у судове засідання не з`явився, подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що з 16.07.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.06.2017 року у справі №372/920/17, що підтверджується копією вказаного рішення. Рішення набрало законної сили 19.06.2017 року.

У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.01.2015 року Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07.06.2017 року у справі № 372/934/17 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2017 року до повноліття дитини, що підтверджується копією вказаного рішення. Рішення набрало законної сили 19.06.2017 року.

27.10.2018 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Як вбачається із довідки-розрахунку за виконавчим листом № 372/934/17 від 21.06.2017 року у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.03.2017 року по травень 2024 року у сумі 127 135 грн. 20 коп. За вказаний період відповідач аліменти не сплачував у повному обсязі.

Як вбачається з висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджено рішенням Української міської ради від 24.10.2024 року № 320, Виконавчий комітет Української міської ради, як орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вищевказаного висновку Службою у справах дітей та сім`ї Української міської ради у процесі підготовки висновку встановлено наступне.

Відповідно до письмового пояснення від 04.10.2024 року, громадянина ОСОБА_2 , він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_4 .

Громадянка ОСОБА_1 - мати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховує та забезпечує необхідним сина, піклується по його здоров`я та навчання. З`ясовано, що мати дитини розуміє потреби сина, знає про його вікові особливості, опікується його здоров`я, турбується про його майбутнє.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, при цьому відповідач не скористався своїм правом подати до суду відзив та навести факти, які б спростували його поведінку, поважні причини, які змусили його самоусунутися від виховання дитини. Враховуючи всі обставини, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідача до своєї дитини, він має право, в порядку ст. 169 СК України, на поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 212-214, 226 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків