РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/18577/23

Провадження № 22-ц/4815/1098/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей

виконавчого комітету Рівненської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2024 року у складі судді Першко О. О., постановлене в м. Рівне о 10 годині 39 хвилин, повний текст рішення складено 08 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та побаченнях з онуком. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишньою невісткою та матір`ю її онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2018 року у цивільній справі №569/917/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Вона є бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про зміну імені від 27 квітня 2016 року нею було змінено прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 . В період до розлучення її сина ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , так і після їхнього розлучення, вона мала можливість періодично бачитись зі своїм онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В неї були гарні відносини з відповідачем, вони домовлялися про зустрічі та побачення її з онуком, проводили час, відвідували розважальні дитячі заклади, гуляли, вона купувала онукові подарунки, цікавилася потребами онука та його життям. Однак з часом між нею та відповідачем почали виникати непорозуміння, оскільки відносини відповідача з її сином стали вкрай напружені та конфліктні. Вона не втручалася в їхні відносини, оскільки просила лише знайти порозуміння заради дитини. Деякий час відповідач поводилася стримано щодо її бажання бачитися з онуком, але в останні роки вона не має можливості бачитися з онуком, всі її бажання домовитися про її зустрічі та побачення повністю ігноруються відповідачем, вона всіма своїми діями, вчинками та словами в переписках створила перешкоди для такої можливості. Має намір відновити свої права на побачення з онуком в судовому порядку, оскільки іншим шляхом домовленості з відповідачем не вдалося досягнути. Вона є пенсіонером, але ще працює, отримує доходи, має у власності житло, має належні умови для побачень з онуком. Просила суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у спілкуванні, вихованні та побаченнях з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити наступний порядок для зустрічей, побачень, спілкування з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : в період шкільних канікул: осінніх, зимових, весняних - кожен третій день від їх початку з 11 год. до 19 год., в період літніх канікул (період з 01.06 по 30.08 кожного року) в II та IV неділю з 11 год. по 19 год., без присутності матері; святкові дні: Різдво, Пасха, Новий рік, день народження ОСОБА_7 - другий день за святковим днем з 13 год. до 17 год. без присутності матері, необмежена можливість спілкування засобами зв`язку, і, за бажанням онука, з можливістю в подальшому залишатися ночувати в баби ОСОБА_1 ..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2024 року вказаний позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний графік побачень, в присутності ОСОБА_2 з дати набрання рішенням законної сили перші півроку, а в подальшому за згодою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності ОСОБА_2 :

1) в період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 15 год. до 19 год.; в період літніх канікул (з 01 червня по 30 серпня кожного року) в II та IV неділю з 12 год. по 19 год.;

2) в святкові дні: Різдво, Пасха, Новий рій, день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - другий день за святковим днем з 18 год. до 21 год.;

з необмеженою можливістю спілкування засобами зв`язку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями статті 257 СК України, яка передбачає право баби, діда, прабаби, прадіда на спілкування зі своїми внуками, правнуками, та на участь у їх вихованні, якому кореспондується заборона батькам чи іншим особам, з якими проживає дитина, перешкоджати у здійсненні такого права та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними і достатніми доказами, які свідчать, що відповідачка ОСОБА_2 впродовж останніх двох років чинить перешкоди позивачці ОСОБА_1 у спілкуванні зі своїм сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий є внуком останньої, у зв`язку з чим порушені права позивачки підлягають відновленню у судовому порядку.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, таким, що не відповідає інтересам дитини, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду в частині встановлення графіку побачень в присутності ОСОБА_2 з дати набрання рішенням законної сили перші півроку, а в подальшому за згодою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності ОСОБА_2 в період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 15 год. до 19 год.; в період літніх канікул (з 01 червня по 30 серпня кожного року) в II та IV неділю з 12 год. по 19 год., ухвалене без об`єктивного дослідження та з`ясування всіх обставин справи; і висновки суду в цій частині не відповідають положенням Сімейного кодексу України, а також порушують права ОСОБА_2 . Зазначає, що ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Додає, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання, яке включає також і право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами, при цьому, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Наголошує, що саме із забезпечення найкращих інтересів дитини зобов`язаний виходити суд при вирішенні будь-якого спору. Пояснює, що введення та дія на території України воєнного стану та постійних загроз обстрілів, погіршення ситуації на фронті, ОСОБА_2 повністю заперечує можливість зустрічей із дитиною у її відсутність. Зауважує, що побачення бабусі з дитиною в період літніх канікул з 01.06. по 30.08. кожного року, в II та IV неділю неможливе, оскільки відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 1396-р від 01.12.2021 року в II та IV неділю кожного місяця з 09 год. До 12 год встановлено побачення батька, ОСОБА_4 , з сином, а тому, враховуючи накладення можливих графіків, вважає право батька на побачення із сином пріоритетним і таким, що не може бути обмежене. Зауважує, що період літніх канікул, у зв`язку з воєнним станом, починається після 30 червня, а тому встановлення побачень з 01 червня 2024 року є неможливим. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення графіку побачень присутності ОСОБА_2 з дати набрання рішенням законної сили перші півроку, а в подальшому за згодою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності ОСОБА_2 : 1) в період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 15 год. до 19 год.; в період літніх канікул (з 01 червня по 30 серпня кожного року) в II та IV неділю з 12 год. по 19 год.; та ухвалити нове рішення, яким визначити графік побачень ОСОБА_1 з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності матері; визначити графік побачень ОСОБА_1 із онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 18 год. до 21 год.; в період літніх канікул (з 01 липня по 31 серпня під час дії воєнного стану, а в подальшому згідно Постанови Кабінету Міністрів України) в II та IV п`ятницю з 18 до 21 год..

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25 липня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, у якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2018 року в справі №569/917/18, яке набрало законної сили 08 травня 2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Розпорядженням Рівненського міського голови від 01 грудня 2021 року №1396-р визначено спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним: встановлено можливість побачень з дитиною у присутності матері у І та ІІІ суботу і ІІ та ІV неділю кожного місяця з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , яка є бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджувала, що відповідач, яка є колишньою невісткою, чинить їй перешкоди у спілкуванні з онуком та його вихованні, у зв`язку з чим просила суд відновити її права на побачення з онуком та встановити порядок зустрічей, побачень та спілкування з ним.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , та не працює. На момент подання позовної заяви позивач працювала в УДМС у Рівненській області на посаді провідного спеціаліста Рівненського міського відділу, на роботі характеризувалася позитивно, що підтверджується характеристикою, виданою УДМС України в Рівненській області 30 серпня 2023 року №18/д. Вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2023/006887893 від 30 серпня 2023 року. Вказана квартира належить їй на праві спільної часткової власності, що слідує з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1302753 від 21 серпня 2003 року.

Згідно Висновку органу опіки та піклування від 22 квітня 2024 року №08-01-505/24 ОСОБА_1 є рідною бабою ОСОБА_8 по лінії тата. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином, батьком малолітнього, ОСОБА_4 . За їх місцем проживання створені умови для перебування малолітньої дитини, в тому числі з ночівлею.

Малолітній ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 навчається у Рівненському ліцеї № 22 Рівненської міської ради.

Відповідачка ОСОБА_2 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції, визнає право позивачки як баби її дитини на побачення та спілкування з онуком, однак заперечує можливість зустрічей сина з бабою у її відсутність та можливість залишатися ночувати у баби у зв`язку з продовженням воєнного стану в Україні, а тому пропонує власний графік побачень сина з бабою за місцем проживання дитини.

Питання про усунення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні та побаченнях з онуком ОСОБА_3 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 11 квітня 2024 року. На засіданні комісії були присутні баба ОСОБА_1 , її адвокат Кохана О.О. та мати малолітнього ОСОБА_2 . Комісія, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, вирішила рекомендувати органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому надати до Рівненського міського суду висновок про усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з онуком ОСОБА_3 , встановивши можливість побачень з дитиною.

В свою чергу, Орган опіки та піклування вважає доцільним усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши можливість побачень з дитиною: в період осінніх, зимових, весняних канікул - кожен третій день від їх початку з 16.00 год. до 20.00 год.; в період літніх канікул з 01 червня по 30 серпня кожного року в II і IV п`ятницю з 16.00 год. до 20.00 год.; святкові дні: Різдво, Великдень, Новий рік, день народження ОСОБА_7 - другий день за святковим днем з 16.00 год. до 20.00 год.; необмежена можливість спілкування засобами зв`язку.

За змістом частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статі 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно частин третьої та п`ятої статті 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

За положеннями статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до частини другої статті 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За положеннями частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За положеннями статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15, провадження № 61-14491сво20.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем склалися неприязні відносини, зокрема, з початком повномасштабного вторгнення між ними виник конфлікт щодо вивезення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України, на що відповідач згоди не надала, і в подальшому будь-які стосунки між ними припинилися, що визнається сторонами.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності із нормами закону, що їх регулюють, беручи до уваги встановлений розпорядженням Рівненського міського голови від 01 грудня 2021 року №1396-р графік участі батька ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи графік участі баби ОСОБА_1 , який наведено у висновку органу опіки та піклування від 22 квітня 2024 року №08-01-505/24, зважаючи на те, що впродовж двох останніх років зв`язок між позивачем та дитиною припинений і те, що дитини не заперечує проти спілкування з позивачем без того, щоб залишатися у баби на ніч, апеляційний суд приходить до висновку про те, що визначений місцевим судом графік побачень баби з онуком (в присутності матері ОСОБА_2 з дати набрання рішенням законної сили перші півроку, а в подальшому за згодою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності ОСОБА_2 : 1) в період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 15 год. до 19 год.; в період літніх канікул (з 01 червня по 30 серпня кожного року) в II та IV неділю з 12 год. по 19 год.; 2) в святкові дні: Різдво, Пасха, Новий рій, день народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - другий день за святковим днем з 18 год. до 21 год.; з необмеженою можливістю спілкування засобами зв`язку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 ) відповідає інтересам дитини, узгоджується із її звичайним розпорядком дня та звичайними для неї умовами життя, а також не порушує прав сторін у справі.

Викладені в апеляційній скарзі заперечення відповідача проти побачень дитини і її баби без присутності матері з огляду на воєнний стан в державі апеляційним судом відхиляються як такі, що не відповідають положенням закону. Так, згідно статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Натомість батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Вказані норми не містять застережень про умову спілкування дитини з бабою, дідом у обов`язковій присутності матері, батька чи особи, яка виконує ці функції щодо дитини. Вирішення цього питання є прерогативою суду при розгляді відповідного спору з урахуванням конкретних обставин справи. Таких обставин, які свідчили б про загрозу безпеці, життю і здоров`ю дитини з огляду на воєнний стан в Україні саме під час спілкування дитини із бабою, апелянтом не наведено. Як встановлено судом, і позивач, і відповідач, з якою проживає її дитина, зареєстровані та мешкають в м. Рівному в одному мікрорайоні. Окрім того, визначений місцевим судом графік побачень онука з бабою передбачає таке спілкування впродовж перший пів року з дати набрання рішенням законної сили в присутності матері, а в подальшому, за умови згоди дитини, без присутності матері.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 червня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.