Справа № 944/5646/21
Провадження №2/944/159/24
25.11.2024 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Поворозника Д.Б.,
з участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,
представника позивача Мацепури В.С.,
представника відповідача Квас О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові клопотання представника позивача Мацепури Валерія Степановича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює досудове розслідування,
25 листопада 2024 року відповідач Львівська обласна прокуратура подала заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні адвокат Мацепура В.С. вимоги заяви про стягнення судових витрат підтримав з підстав, викладених у ній, просив задовольнити.
Заслухавши думку учасників справи, оцінивши доводи клопотання, дослідивши додані до нього документи та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 : стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 : моральну шкоду в розмірі 2000000,00 грн, компенсацію витрат на проїзд для участі в судових засіданнях в розмірі 15313,68 грн та компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 123482,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1 3 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду адвокат Мацепура В.С. подав такі письмові докази: договір про надання правових послуг адвоката № 01/12 від 01 грудня 2011 року; додаток від 11 листопада 2021 року № 11/11 до договору про надання правових послуг адвоката № 01/12 від 01 грудня 2011 року; акт виконаних робіт № 01/12-11/11-01 від 24 квітня 2024 року; акт виконаних робіт № 01/12-11/11-02 від 17 вересня 2024 року; рахунок № 01/12-11/11-04 від 16 вересня 2024 року; рахунок № 01/12-11/11-06 від 12 листопада 2024 року; квитанцію № XE3T-17B0-5K9T-BB9P від 23 листопада 2021 року на суму 5709,60 грн; квитанцію № 0.0..1 від 28 січня 2022 року на суму 8000,00 грн; платіжне доручення № P24AD1306 від 24 квітня 2024 року та інформацію з номером посилання № 74 на суму 12070,32 грн; платіжну інструкцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 на суму 7364,38 грн; платіжну інструкцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 на суму 3682,19 грн; платіжну інструкцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1.72622565.1. на суму 3682,19 грн.

Так, між адвокатом Мацепурою В.С. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правових послуг адвоката № 01/12 від 01 грудня 2011 року.

Відповідно до пунктів 3 та 4 цього Договору оплата за наданні послуги проводиться за домовленістю сторін, що може бути оформлено додатком до договору, або шляхом погодженням рахунку чи підписанням акту виконаних робіт і проводиться у готівковій або безготівковій формі. Клієнт відшкодовує фактичні витрати Адвоката, що понесені ним при виконанні зобов`язань за даним договором.

Додатком від 11 листопада 2021 року № 11/11 до вказаного Договору між позивачем та адвокатом було встановлено розмір та порядок оплати послуг адвоката, що пов`язані виключно з розглядом справи № 944/5646/21 у Яворівському районному суді Львівської області.

Відповідно до пункту 1 Додатку № 11/11 за усі види робіт, що здійснює Адвокат у відповідності до умов договору, встановлюється погодинна форма оплати праці адвоката у розмірі 40% від прожиткового мінімуму на працездатну особу за одну годину роботи Адвоката, що встановлений на день виконання роботи, яка сплачується в строки погоджені сторонами, в тому числі: за вивчення проблеми по справі №944/5646/21 Яворівського районного суду Львівської області щодо залишення без руху позову Клієнта про відшкодування моральної шкоди, витрат сплачених за юридичну допомогу та інших витрат, які завдано внаслідок незаконних дій органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду, усунення недоліків позовної заяви, підготовку та подання нової редакції позову до Яворівського районного суду Львівської області, встановлюється гонорар з розрахунку 6 годин роботи адвоката, що становить 5709,60 гривень, який сплачується до 20 листопада 2021 року; за участь адвоката у судових засіданнях у Яворівському районному суді Львівської області у справі №944/5646/21, Клієнтом оплачується час необхідний Адвокатові на підготовку до судового засідання, підготовку необхідних документів для подання у судовому засіданні та особисту участь Адвоката у судовому засіданні, незалежно від кількості реально затраченого Адвокатом часу з розрахунку 2 годин роботи адвоката; за підготовку та подачу до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на рішення (ухвалу) Яворівського районного суду Львівської області по справі №944/5646/21 або відзиву на апеляційну скаргу, - встановлюється оплата з розрахунку 8 годин роботи адвоката; за підготовку та участь адвоката у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, незалежно від кількості реально затраченого Адвокатом часу на підготовку та тривалості судового засідання - з розрахунку 2 годин роботи адвоката; при позитивному вирішенні спору на користь Клієнта у Яворівському районному суді Львівської області по справі № 944/5646/21 (в тому числі щодо затвердження мирової угоди), Адвокату сплачується винагорода у розмірі 10% від суми, що стягується на користь Клієнта, яка сплачується на протязі 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, їх види і обсяг, значення справи для позивача, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу адвоката, що пов`язані з розглядом даної справи, у розмірі 28 832,80 грн є обґрунтованими і співмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надану правову допомогу.

Відповідно до постанови Верховного суду у справі №686/28627/18 від 27 липня 2022 року витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватися незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту подання вимоги про їх відшкодування, чи такі будуть оплачені в майбутньому.

В свою чергу, відповідачами не надано будь-яких обґрунтувань і доказів неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу в цій частині, а навпаки просила зменшити загальний розмір витрат саме до цієї суми.

Зважаючи на наведене вище, з огляду на фактичну участь адвоката Мацепури В.С. у відповідних засіданнях суду, суд вважає, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 832,80 грн, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Львівської обласної прокуратури на користь позивача ОСОБА_1 , оскільки понесені витрати підтверджені належними і допустимими доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо відшкодування витрат адвоката, що пов`язані з поїздкою (відрядженнями) з м. Львова до Яворівського районного суду Львівської області для участі у судових засіданнях в сумі 11212,32 грн (витрати на придбання пального), суд зазначає таке.

Пунктом 2 зазначеного вище Додатку № 11/11 до Договору про надання правових послуг адвоката № 01/12 від 01 грудня 2011 року було визначено, що Клієнт (позивач) відшкодовує фактичні витрати адвоката, що понесенні ним при виконанні зобов`язань за даним договором: витрати, що пов`язані з поїздками (відрядженнями) Адвоката у інші населені пункти за межі м. Львова, що пов`язані з наданням юридичної допомоги Клієнту, при використанні Адвокатом власного автомобіля відшкодовуються відповідно до пробігу автомобіля до місця призначення та назад за вартістю 1 км пробігу, що розраховується за формулою (0,21*Ціну бензину марки А-95 на АЗС ОККО) грн, що сплачується в день поїздки.

Відповідно до положень ст. 138 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 509/6250/20 зазначив, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження понесення витрат, пов`язаних із прибуттям представника позивача у судові засідання, останнім надано акти виконаних робіт, а також квитанції про сплату позивачем таких витрат. Однак, на думку суду, вказані документи не підтверджують понесення заявлених витрат, оскільки доказів про те, що ці витрати позивач поніс саме у зв`язку із прибуттям його представника до Яворівського районного суду Львівської області, не надано.

За викладених обставин, суд вважає, що вимога про відшкодування позивачу транспортних витрат в розмірі 11212,32 грн не підлягає до задоволення, оскільки такі не підтверджено належними та достатніми доказами.

Щодо стягнення «гонорару успіху» у розмірі 10% від суми моральної шкоди, що стягується на користь ОСОБА_1 за рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року, розмір якого становить 213 879,57 грн, суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 17 січня 2024 у справі № 910/1692/23).

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Відповідні висновки викладено в додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 910/1344/19 та постанові Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 916/893/21.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Крім того, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 910/15191/19).

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як форма винагороди адвоката, але в розумінні норм Цивільного кодексу України становить ціну такого договору. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 910/8342/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21).

Попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України (постанови Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 824/20/23 та від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19).

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 910/7032/17).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом Мацепурою В.С. роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності винагороди адвоката, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Мацепурою В.С. витрати на винагороду адвоката в розмірі 213879,57 грн є завищеними, а тому суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути «гонорару успіху», тобто винагороду адвокатові у розмірі 10 000,00 грн.

Отже, суд дійшов висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 38 832, 80 (28 832, 80 + 10 000, 00 = 38 832, 80).

Водночас, при розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог.

Так, позов заявлено на суму 2 430 195, 68 грн, а задоволено на 2 138795, 68 грн, тобто на 88 % (2138795, 68 грн х 100 % / 2430195, 68 = 88 % ).

За таких обставин з Львівської обласної прокуратури на користь позивача слід стягнути 34 164, 94 грн (38 823, 80 х 88 % / 100%) витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивач поніс витрати, що пов`язані із залученням експерта та проведення експертизи у сумі 21000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 0.0..1 від 28 квітня 2023 року.

За результатами проведеної експертизи було складено висновок експерта ТзОВ «Експертно-дослідна служба України» Рудакової В.Ю. № 989/05/2023 від 23 травня 2023 року.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Описаний вище висновок № 989/05/2023 від 23 травня 2023 року, складений судовим експертом Рудаковою В.Ю., безпосередньо пов`язаний з розглядом цієї справи, виготовлений (здійснений) на замовлення позивача, факт оплати таких послуг підтверджується належними розрахунковими документами, заперечень щодо розміру цих витрат відповідач не заявляв.

Посилання представника відповідача про те, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2023 року витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки оплата таких витрат не позбавляє позивача права на їх компенсування за рахунок відповідача у разі задоволення позову.

Схожі висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 18 480, 00 грн, пропорційно до розміру позовних вимог (21 000,00 х 88 % / 100% = 18 480, 00).

Також суд зазначає, що позивачем у справі відповідачами зазначено Державну казначейську службу України та Львівську обласну прокуратуру, однак вимоги були заявлені лише до Львівської обласної прокуратури та відповідно були задоволені судом.

Зважаючи на наведене вище, а також враховуючи, що позовні вимоги до Львівської обласної прокуратури Львівської області задоволено частково, вимоги позивачами до Державної казначейської служби України заявлені не були, оскільки кошти на відшкодування моральної шкоди, підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом їх списання Державної казначейської служби України з Єдиного казначейського рахунку, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, яка є їх розпорядником, тому суд вважає, що судові витрати слід стягнути з відповідача Львівської обласної прокуратури.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 138, 140, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мацепури Валерія Степановича задовольнити частково.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 164 (тридцять чотири тисячі сто шістдесят чотири) гривні 94 копійки.

Стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати, що пов`язані із залученням експерта та проведення експертизи у розмірі 18 480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційному суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2024 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Львівська обласна прокуратура, , юридична адреса: 79005, м. Львів, проспект Тараса Шевченка, 17/19;

відповідач Державна казначейська служба України, , юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Суддя Д.Б. Поворозник