Справа № 361/1594/24
Головуючий у суді першої інстанції: Радзівіл А.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Горбового Володимира Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г., у справі № 361/1594/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Олена Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник О.О., про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на дату смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично з початку 2014 року проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_1 зазначав про те, що утримував майно, яке належало батьку, крім того, він та ОСОБА_2 мали статус внутрішньо-переміщених осіб. Його мати ОСОБА_3 проживала окремо за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яка належала на праві власності ОСОБА_2 . Померлим ОСОБА_2 заповіт складено не було. 27 жовтня 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. із заявою щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом щодо спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але приватним нотаріусом було повідомлено, що йому не можуть бути видані свідоцтва, оскільки ним не подано відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме доказів постійного проживання із спадкодавцем, через що неможливо встановити, чи дійсно він та померлий ОСОБА_2 на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані та постійно проживали за однією адресою. Крім того, останнім місцем проживання спадкодавця, відповідно до поданої заяви, є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює отримання довідки органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Горбовий В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення,яким заяву ОСОБА_1 задовольнити. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що в заяві про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявником було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_4 . Проте суд першої інстанції не розглянув вказане клопотання та не направляв ОСОБА_4 жодної судової повістки. Також зазначає, що ОСОБА_1 мав намір заявити клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка є головою ОСББ «Святобор», де фактично проживав і проживає ОСОБА_1 та проживав до своєї смерті його батько ОСОБА_2 . Проте 09 вересня 2024 року за одне судове засідання було розглянуто справу та ухвалено судове рішення. Через, що ОСОБА_1 фактично був обмежений також у праві подати клопотання про долучення доказів (фотокарток, копій документів про навчання та отримання базової загальної середньої освіти та повної загальної середньої освіти у Комунальному навчальному закладі Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури», копій документів про реєстрацію та проходження ЗНО у м. Бровари, копій свідоцтва про поховання ОСОБА_2 , яке здійснював ОСОБА_1 ) на підтвердження проживання разом з батьком, з 2014 року по 2021 рік, а саме 04 жовтня 2021 року. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги довідку голови ОСББ «Святобор» Листухи Л.О. №26/95/05 від 19 січня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , на день смерті батька проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому суд не мотивував з яких підстав ним не прийнято (відхилено) вказаний доказ. Також судом першої інстанції не взято до уваги ту інформацію, що виїхавши з м. Донецька до м. Києва та Київської області з 2014 року, тобто коли ОСОБА_1 було 12 років, він проживав лише з батьком. Крім того, суд першої інстанції не витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. копію спадкової справи, заведену за заявами ОСОБА_1 або інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. Також суд безпідставно виходив з копії довідки від 29 липня 2016 року №3002-21880 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3 . Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 після придбання його батьком ОСОБА_2 у 2017 році квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з 2018 року проживав лише за вказаною адресою до смерті його батька і лише з початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України, йому довелося виїхати з м. Бровари до м. Одеса на певний час заради власної безпеки. Також вказує, що відповідно до копії довідки переселенця № 3250- ОСОБА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 . У 2020 році заявнику та його батьку ОСОБА_2 стало відомо, що останній має злоякісне новоутворення шлунку, тобто рак шлунку та з цього часу почалося лікування ОСОБА_2 . У 2021 році ОСОБА_2 було зроблено операцію по видаленню новоутворень, і лише його син ОСОБА_1 доглядав за батьком та надавав йому всю необхідну допомогу. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем всього майна померлого ОСОБА_2 , оскільки дружина останнього та мати ОСОБА_1 померла, а син ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_7 виїхав до США приблизно у 2017-2019 роках, та більше на територію України не повертався та не має такого наміру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Горбовий В.А. апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

В судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №156, батьками заявника ОСОБА_1 зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 61).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 1614 (а.с. 11).

Мати заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1410 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді квартири загальною площею 31,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , право власності за ОСОБА_2 зареєстровано 12.04.2018 року на підставі договору на пайову участь у кооперативі, серія та номер 95, виданий 09.06.2017 року, видавник ОКЖБК Лісовик-24, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.01.2024 року (а.с. 19-20).

Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Святобор» №26/95/01 від 19 січня 2024 року ОСОБА_1 до смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з ним разом, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21).

27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. із заявами щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом щодо спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. заявнику було повідомлено, що йому не можуть бути видані свідоцтва, оскільки ним не надано відомостей (інформацію) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме доказів постійного проживання із спадкодавцем, через що неможливо встановити чи дійсно померлий ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 - його син, на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зареєстровані та постійно проживали за однією адресою на час відкриття спадщини. Роз`яснено, що для захисту спадкових прав та встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в разі відсутності у заявника необхідних документів, що підтверджують даний факт або неможливості їх надати в силу певних обставин, він може звернутися до суду (а.с. 13-15, 16-18).

Посилаючись на те, що він на час смерті батька ОСОБА_2 проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 порушив перед судом питання про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підтвердження обставин, на які він посилався, ОСОБА_1 надав довідку ОСББ «Святобор» від 19 січня 2024 року №26/95/01, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 липня 2016 року №3002-21880, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. від 08 грудня 2023 року № 166/02-14 та №167/02-14, Інформацію з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31 січня 2024 року, копії заяв приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Колесник О.О. щодо фактичного прийняття спадщини, а також копію свого свідоцтва про народження.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом не було надано належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, допущено неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 2 статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

При цьому, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не було доведено факту його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини.

Мотивуючи свої висновки, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до довідки від 29 липня 2016 року №3002-21880 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичним місцем його проживання зазначено не АДРЕСА_3 ; з наданої заявником довідки ОСББ «Святобор» від 19 січня 2024 року №26/95/01 неможливо встановити з якого часу (дата) та який період ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, зазначення у довідці від 29 липня 2016 року №3002-21880 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місця проживання внутрішньо переміщеної особи, не є достатньою підставою для визначення дійсного місця проживання ОСОБА_1 .

З вказаної довідки неможливо установити місце проживання ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту довідки ОСББ «Святобор» від 19 січня 2024 року №26/95/01, яка була відхилена судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьком ОСОБА_2 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, зміст вказаної довідки дозволяє встановити факт проживання спадкоємця разом із спадкодавцем саме на час відкриття спадщини.

Крім того, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України, для встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не є принциповим встановлення конкретного періоду спільного проживання, а необхідним є встановлення постійного проживання разом із спадкодавцем саме на час відкриття спадщини.

А відтак вказана довідка ОСББ «Святобор» від 19 січня 2024 року №26/95/01 є належним та допустимим доказом у даній справі.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами.

Після переїзду до Київської області ОСОБА_2 проінвестував будівництво квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору на пайову участь у кооперативі, серія та номер 95, від 09 червня 2017 року, та 12 квітня 2018 року зареєстрував своє право власності на вказану квартиру. Саме після цього, за твердженням ОСОБА_1 , вони з батьком переїхали до вказаної квартири.

При цьому колегія суддів враховує, що на момент внесення даних згідно довідки від 29 липня 2016 року №3002-21880 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявник ОСОБА_1 був неповнолітньою особою та згідно вимог чинного законодавства не міг проживати самостійно, по суті перебуваючи на забезпеченні свого батька ОСОБА_2 .

Також, оскільки окреме провадження не передбачає принципу змагальності, колегія суддів враховує довідку переселенця від 15 березня 2023 року №3250-, в якій зазначено, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 ; копії довідки Комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури № 98 від 26 квітня 2017 року, свідоцтва про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 15 червня 2017 року та свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти серії НОМЕР_4 від 27 червня 2019 року, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року навчався в Комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Броварське вище училище фізичної культури» на денній формі навчання та в подальшому отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 15 червня 2017 року та свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти серії НОМЕР_4 від 27 червня 2019 року у вказаному навчальному закладі (а.с. 115, 118, 119, 121).

Згідно копії свідоцтва про поховання ОСОБА_2 , 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 здійснив поховання останнього на кладовищі в АДРЕСА_4 (а.с. 116).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності надані заявником докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про встановлення факт постійного проживання ОСОБА_1 із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Горбового Володимира Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Олена Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: