ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 824/50/24

провадження № 61-12330ав24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Карпенко С. О. (судді-доповідача),

суддів: Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

секретар судового засідання - Базилян Н. Г.

учасники справи:

позивач в арбітражному спорі (стягувач)- Zentrum Solutions AG (Швейцарія),

відповідач в арбітражному спорі (боржник)- Державне

підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верховного Суду у місті Києві

з участю:

представника боржника - Найденка Івана Олександровича ,

представника стягувача - адвоката Хомин Оксани Мирославівни,

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня

2024 року, постановлену у складі судді Ратнікової В. М., за результатом вирішення заяви Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 за позовом Zentrum Solutions AG (Швейцарія) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) (правонаступник - Акціонерне товариство «Національнаатомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») про стягнення основного боргу, трьох процентів річних та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу, за зустрічним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) до Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про стягнення неустойки (пені, штрафу) та арбітражних витрат,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви та її обґрунтування

У травні 2024 року Zentrum Solutions AG (далі - компанія), в інтересах якої діяла адвокат Хомин О. М., звернулась із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТТП України) від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 за позовом Zentrum Solutions AG (Швейцарія) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) (далі - АТ «НАЕК «Енергоатом»), про стягнення 478 157,34 євро (з яких 460 100 євро - основний борг, 18 057,34 євро - три проценти річних) і 7 660,49 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та за зустрічним позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого

є АТ «НАЕК «Енергоатом», до Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про стягнення 8 741,90 євро неустойки (пені, штрафу) та арбітражних витрат.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням МКАС при ТТП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023:

- задоволено позов Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», 460 100 євро основного боргу, трьох процентів річних у сумі 18 057,34 євро, 14 066,67 євро

у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору і 4 000 євро витрат на правову допомогу, а всього стягнено 496 224,01 євро;

- задоволено позов ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», про стягнення із Zentrum Solutions AG 8 741,90 євро неустойки (пені), 1 664,28 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього -10 406,18 євро;

- проведено зарахування задоволених за первісним позовом і за зустрічним позовом вимог, за результатами якого стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», на користь Zentrum

Solutions AG 460 100 євро основного боргу, три проценти річних

у сумі 18 057,34 євро та 7 660,49 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього стягнено 485 817,83 євро.

Вказане рішення міжнародного комерційного арбітражу обґрунтовано неналежним виконанням боржником умов контракту від 14 червня

2021 року № 53-129-01-21-02291, пунктом 9.2 якого передбачено, що всі неврегульовані контрактом спори передаються заінтересованою стороною на розгляд МКАС при ТПП України у відповідності до Регламенту даного суду з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору; право, що підлягає застосуванню, - матеріальне право України.

Рішення МКАС при ТТП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 є остаточним та набрало законної сили з дати його ухвалення, що додатково підтверджується довідкою МКАС при ТПП України від 15 лютого 2023 року

вих. № 606/14-7. Згідно з цією довідкою відповідач отримав рішення 2 січня 2024 року.

АТ «НАЕК «Енергоатом» як правонаступник ДП «НАЕК «Енергоатом»

(частини перша, четверта статті 1 Закону України «Про акціонерне

товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») добровільно не виконало рішення арбітражного суду та не вчинило жодних дій, які б свідчили про намір виконати це рішення в добровільному порядку.

За таких обставин Zentrum Solutions AG (Швейцарія) просила визнати і надати дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року

у справі № 384/2023, видати виконавчий лист про стягнення

з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь Zentrum Solutions AG 460 100 євро основного боргу, трьох процентів річних у сумі 18 057,34 євро та 7 660,49 євро - у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього підлягало стягненню 485 817,83 євро.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і мотиви його прийняття

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року заяву Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 задоволено.

Визнано та надано дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України

від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 за позовом Zentrum

Solutions AG (Швейцарія) до ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого

є АТ «НАЕК «Енергоатом», про стягнення основного боргу, трьох процентів річних та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу та за зустрічним позовом ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», до Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про стягнення неустойки (пені, штрафу) та арбітражних витрат.

Суд ухвали видати виконавчий лист про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», на користь Zentrum Solutions AG (Швейцарія) 460 100 євро основного боргу, трьох процентів річних

у сумі 18 057,34 євро, 7 660,49 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього 485 817,83 євро.

Стягнено з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь Zentrum Solutions AG (Швейцарія) 1 514 грн у відшкодування судового збору, сплаченого за подання заяви.

Задовольняючи заяву, апеляційний суд як суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи боржником не наведено і судом не встановлено передбачених законом підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023, тому подана заява підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У вересні 2024 року АТ «НАЕК «Енергоатом», в інтересах якого діяв

Дорошенко О. М.,подало до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023.

Апеляційна скарга мотивована неврахування судом першої інстанції того, що:

- контракт від 14 червня 2021 року № 53-129-01-21-02291 укладено за результатами проведення публічної закупівлі, а чинне законодавство обмежує право сторін на вільний вибір арбітражу в разі, якщо спір виник щодо виконання договору про публічні закупівлі, та визначає виключну компетенцію на розгляд таких спорів господарськими судами. На думку заявника, передання на розгляд до МКАС спору щодо виконання контракту про публічні закупівлі суперечить положенням частини першої статті 22 ГПК України;

- АТ «НАЕК «Енергоатом» відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, включене до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, забезпечує безпечну експлуатацію та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійне електропостачання суб`єктів господарювання та населення, а також постійну готовність України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики, зокрема і під час війни;

- рішення МКАС порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів

у розмірі 485 817,83 євро з підприємства, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави Україна, та матиме наслідком неналежне забезпечення виплати заробітної плати працівникам, можливе доведення підприємства до банкрутства і вплив на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в зимовий період;

- Zentrum Solutions AG (Швейцарія) має зв`язки з державою-агресором, оскільки вказана компанія здійснювала постачання продукції (високовольтних вводів), виробником якої є ТОВ «МАСА» (Російська Федерація), що опосередковано є фінансуванням війни в Україні.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому адвокатом Хомин О. М. в інтересах Zentrum Solutions AG (Швейцарія), зазначено про необґрунтованість апеляційної скарги з огляду на те, що:

- спір, який переданий сторонами контракту на розгляду МКАС при ТПП України, не стосується виконання договору про закупівлі у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», про що у подібних правовідносинах вказував

Верховний Суд у постановах від 23 вересня 2021 року у справі № 824/72/21 (провадження № 61-9230ав21) та від 6 лютого 2020 року у справі № 824/235/2018 (провадження № 61-19916ав19);

- посилання боржника на порушення рішенням МКАС публічного порядку є безпідставними, сама по собі можливість впливу рішення арбітражу на платоспроможність державного підприємства не може свідчити про порушення цим публічного порядку;

- боржнику було відомо про те, що виробником продукції, яка поставляється за укладеним сторонами контрактом, є ТОВ «МАСА» як на момент укладення контракту, так і на час прийняття поставленої продукції, тому вказане не є підставою вважати рішення МКАС таким, що порушує публічний порядок України.

Крім того, у відзиві вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які Zentrum Solutions AG (Швейцарія) очікує понести в зв`язку з апеляційним переглядом справи, складають 500 євро.

Провадження у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Київського апеляційного суду.

25 листопада 2024 року витребувана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2024 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 12 грудня 2024 року о 12 год.

Представник АТ «НАЕК «Енергоатом» - адвокат Найденко І. О. у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, і враховуючи фінансовий стан підприємства, скасувати ухвалу Київського апеляційного суду

від 26 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви Zentrum Solutions AG (Швейцарія).

Адвокат Хомин О. М., представник Zentrum Solutions AG (Швейцарія), у судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просила ухвалу апеляційного суду як суду першої інстанції залишити без змін. Зазначила, що Zentrum Solutions AG (Швейцарія) під час апеляційного перегляду справи понесло витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 євро, докази понесення яких будуть подані у визначений законом строк.

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом першої інстанції встановлено, що правовідносини сторін ґрунтуються на контракті № 53-129-01-21-02291, який укладено 14 червня 2021 року Zentrum Solutions AG (Постачальник) і ДП «НАЕК «Енергоатом» (Покупець).

Відповідно до умов контракту постачальник (Zentrum Solutions AG) зобов`язувалася в порядку і на умовах, визначених контрактом, поставити продукцію, а саме високовольтні вводи (high-voltage bushings) виробництва

ТОВ «МАССА» (Російська Федерація) для ВП «Рівненська АЕС»

ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець (ДП «НАЕК «Енергоатом») - в порядку і на умовах, визначених контрактом, - прийняти і оплатити продукцію.

Зі змісту пунктів 9.1-9.4 контракту суд першої інстанції встановив домовленість сторін про те, що:

- у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом переговорів та взаємних консультацій;

- усі неврегульовані контрактом спори передаються заінтересованою стороною на розгляд МКАС при ТПП України у відповідності до Регламенту даного суду з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суду - місто Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України;

- мова діловодства та арбітражного судочинства - українська;

- рішення арбітражного суду є остаточним та обов`язковим для виконання сторонами контракту.

21 липня 2023 року Zentrum Solutions AG (Швейцарія) звернулася до МКАС при

ТПП України з позовом до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення основного боргу, трьох процентів річних та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору і витрат на правничу допомогу.

Постановою Голови МКАС при ТПП України від 21 липня 2023 року справу прийнято до провадження і присвоєно № 384/2023.

7 листопада 2023 року ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулося із зустрічним позовом до Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про стягнення неустойки (пені, штрафу) та арбітражних витрат.

Зустрічний позов мотивовано тим, що укладеним сторонами контрактом визначено строк поставки продукції з 4 жовтня 2021 року до 30 листопада 2021 року. Проте Zentrum Solutions AG (Швейцарія), здійснивши поставку 15 грудня 2021 року на суму 230 050 євро та 25 грудня 2021 року на суму 230 050 євро, не дотрималася зазначених строків, тому відповідно до пункту 7.2 контракту має сплатити неустойку (пеню) в загальному розмірі 8 741 євро.

Рішенням МКАС при ТТП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023:

- задоволено позов Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», 460 100 євро основного боргу, трьох процентів річних у сумі 18 057,34 євро, 14 066,67 євро

у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору і 4 000 євро - витрат на правову допомогу, а всього стягнено 496 224,01 євро;

- задоволено позов ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», про стягнення з Zentrum Solutions AG (Швейцарія) 8 741,90 євро неустойки (пені), 1 664,28 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього стягнено 10 406,18 євро;

- проведено зарахування задоволених за первісним позовом і за зустрічним позовом вимог, за результатами якого стягнено з ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», на користь Zentrum

Solutions AG (Швейцарія) 460 100 євро основного боргу, три проценти річних

у сумі 18 057,34 євро та 7 660,49 євро у відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього стягнено 485 817,83 євро.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1420 від 29 грудня 2023 року «Про утворення акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» визначено: «Утворити акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з )».

Пунктом 3 зазначеної постанови визначено, що АТ «НАЕК «Енергоатом»

є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків

ДП «НАЕК «Енергоатом» з дня державної реєстрації товариства, а відокремлені підрозділи ДП «НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11 січня 2024 року зареєстровано нову юридичну особу - АТ «НАЕК «Енергоатом», яка є правонаступником

ДП «НАЕК «Енергоатом», має аналогічний код ЄДРПОУ та таке ж місцезнаходження.

Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Частиною другою статті 24 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Зазначене кореспондується із положенням частини другої статті 351 ЦПК України, якою врегульовано перелік судів апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених

статтею 369 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін арбітражного спору, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті

та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому

ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Вирішуючи питання про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не надає оцінку правильності цього рішення по суті вирішення спору, а перевіряє лише дотримання строків звернення із заявою, вимог процесуального закону щодо її форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на примусове виконання рішення.

Правовідносини щодо надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу врегулюванні статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року (далі - Конвенція), статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України

від 19 грудня 1992 року № 2889-ХІІ, та статтею 36 Закону

України «Про міжнародний комерційний арбітраж», згідно з якими тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача.

З урахуванням цих положень повинні застосовуватися положення статті 478 ЦПК України.

Згідно зі статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що:

- заявник звернувся до належного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року в межах встановленого законом строку (стаття 475 ЦПК України), долучив документи згідно з переліком, передбаченим статтею 476 ЦПК України, на час звернення Zentrum Solutions AG (Швейцарія) до суду із заявою рішення арбітражу набрало законної сили, було остаточним для сторін та підлягало виконанню;

- АТ «НАЕК «Енергоатом» було належним чином повідомлене про арбітражний розгляд справи № 384/2023 відповідно до Регламенту МКАС при ТПП України і його представники заявляли про відсутність компетенції у міжнародного комерційного арбітражу щодо розгляду справи;

- МКАС при ТПП України перевірив арбітрабельність спору і виклав у рішенні відповідні мотиви;

- контракт, який містить арбітражне застереження, недійсним не визнаний та не скасований;

- рішення арбітражним судом винесено щодо спору, передбаченого цим контрактом.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 824/116/21 (провадження № 61-19091ав21) зазначив, що арбітражна угода володіє позитивним і негативним ефектом: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який відноситься до обсягу арбітражного угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав на використання судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражу і Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним на вирішення спору за умови відсутності укладеної сторонами подібної арбітражної угоди. Відповідно до принципу «competence-competence» арбітражний суд наділений повноваженнями вирішувати питання, чи має він компетенцію на розгляд того чи іншого спору між сторонами арбітражного застереження.

Тобто, уклавши арбітражне застереження, сторони реалізували своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинні виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження.

Під час розгляду цієї справи суд першої інстанції встановив, що рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 не було оскаржене боржником та набрало законної сили. Таким чином, питання про виконуваність арбітражної угоди вже вирішене.

Клопотань про скасування або зупинення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у справі за позовом Zentrum Solutions AG (Швейцарія) до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення заборгованості за контрактом поставки продукції, а також відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та оплати правової допомоги сторони суду не подавали.

Вказане рішення ухвалено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, яка укладена в письмовій формі у вигляді арбітражного застереження, викладеного в контракті від 14 червня 2021 року № 53-129-01-21-02291, саме арбітражне застереження в угоді сторін про передачу спору до МКАС при ТПП України є дійсним.

Заперечуючи проти задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, АТ «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на пункт 2 частини першої статті 478 ЦПК України, вказувало, зокрема на те, що спір, який розглянув міжнародний комерційний арбітраж, не може бути предметом арбітражного розгляду за законом України, оскільки спір стосується виконання договору про публічні закупівлі.

Відповідно до статті 2 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж 1961 року, ратифікованої указом Президії Верховної Ради Української РСР від 25 січня 1963 року, юридичні особи, які за застосованим до них національним законом розглядаються як юридичні особи публічного права, мають право укладати арбітражні угоди.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на фінансові інструменти, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 22 ГПК України (в редакції Кодексу, чинній на час ухвалення арбітражного рішення) цивільно-правові аспекти спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

У Законі України «Про міжнародний комерційний арбітраж» немає заборони стосовно передання на розгляд міжнародного комерційного арбітражу спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із публічними закупівлями.

Глава 51 розділу 1 Книги п`ятої ЦК України регулює питання правових наслідків порушення зобов`язання та відповідальності за такі порушення.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом Закону України «Про публічні закупівлі» публічно-правовими є відносини з державного регулювання, контролю, умов здійснення закупівель, їх видів, порядку проведення, звітності тощо.

При розмежуванні цивільно-правових (приватноправових) та публічно-правових аспектів спорів визначальним є характер правовідносин сторін: у цивільно-правових - сторони договору є рівноправними, а у публічно-правових - хоча б одна сторона договору здійснює публічно-владні управлінські функції, зокрема на виконання делегованих повноважень.

Отже спори щодо виконання міжнародних договорів поставки, зокрема, порушення умов оплати вартості поставленої продукції, стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки продукції, заміни продукції неналежної якості тощо, підвідомчі арбітражним судам.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня

2023 року у справі № 824/118/22 (провадження № 61-1261ав23), від 13 квітня

2023 року у справі № 824/117/22 (провадження № 61-1569ав23), від 10 листопада 2022 року у справі № 824/62/22 (провадження № 61-8324ав22).

Пунктом 9.2 розділу 9 «Вирішення спорів» контракту сторони передбачили, що всі неврегульовані цим контрактом спори передаються на розгляд МКАС

при ТПП України у відповідності до Регламенту даного суду, за матеріальним правом України.

Частина друга статті 22 ГПК України не містить заборони на укладення такого арбітражного застереження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своєю правовою природою спір, який переданий сторонами у цій справі на вирішення МКАС при ТПП України, має цивільно-правовий аспект, тому його розгляд не суперечить приписам статті 22 ГПК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з висновками, викладеними

у постановах Верховного Суду від 2 лютого 2023 року у справі № 824/145/22 (провадження № 61-13280ав22), від 25 липня 2024 року у справі № 824/49/23 (провадження № 61-3032ав24).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що законодавство України встановлює заборону передання на розгляд міжнародного арбітражного суду спору, який виник між Zentrum Solutions AG (Швейцарія) та

АТ «НАЕК «Енергоатом», є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника про відсутність підстав для надання дозволу на виконання рішення МКАС. Звертає увагу на те, що, вирішуючи питання про надання дозволу на виконання рішення МКАС, суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє виключно дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність

обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви

(див. постанови Верховного Суду від 17 квітня 2019 року

в справі № 761/41709/17 (провадження № 61-47280св18), від 19 серпня 2024 року

у справі № 824/8/24 (провадження № 61-6268ав24).

Доводи апеляційної скарги про те, що задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу порушить публічний порядок України, так як з державного підприємства, яке має стратегічне значення для економіки і національної безпеки держави, будуть стягнені значні грошові кошти, що негативно вплине як на забезпечення надійності та ефективності роботи атомних електростанцій, так і на енергетичну галузь в цілому, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Під публічним порядком необхідно розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З огляду на зазначене рішенням МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року вирішено питання про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь Zentrum Solutions AG (Швейцарія) грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов договору, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним та не визнаний недійсним у судовому порядку, а, отже, є обов`язковим для сторін.

Вирішуючи питання про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання, суд має обмежену компетенцію (враховуючи те, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), не здійснює оцінку законності та обґрунтованості рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, правильності або неправильності сум, які міжнародний комерційний арбітраж визнав такими, що підлягають стягненню, а лише встановлює наявність або відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на його виконання, визначених законом. Закон містить вичерпний перелік процесуальних форм судового контролю, будь-яке інше втручання судів у рішення міжнародного комерційного арбітражу є неприпустимим.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року в справі № 384/2023, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам і гарантіям.

Київський апеляційний суд, діючи як суд першої інстанції, під час розгляду даної заяви встановив, що виконання зазначеного арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України, оскільки цим рішенням вирішено питання приватних господарських правовідносин, а обставини, встановлені вказаним рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, стосуються наслідків невиконання (неналежного) виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного ними контракту на поставку товару.

Крім того, спірні правовідносини у межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зміст договору не свідчить про наявність факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить чи вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.

Посилання АП «НАЕК «Енергоатом» про те, що рішення МКАС при ТПП України не підлягає виконанню, враховуючи здійснення Zentrum Solutions AG (Швейцарія) постачання продукції (високовольтних вводів), виробником якої є ТОВ «МАСА» (Російська Федерація), є безпідставними.

Також підлягають відхиленню посилання заявника на пункт 10-2

розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу для відмови у наданні дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України, оскільки матеріали справи не містять доказів, що стягувач за вказаним рішенням є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства Російської Федерації або відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації. Будь-яких доказів на підтвердження таких тверджень боржник не надав.

Факт військової агресії Російської Федерації проти України підтверджено низкою документів міжнародних організацій та актами внутрішнього законодавства України. Водночас матеріали справи не містять і боржником не надано доказів на підтвердження того, що арбітражним рішенням стягнено заборгованість на користь юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора або що фактичним набувачем виплат, вимог та доходів в результаті примусового виконання вказаного рішення буде юридична особа Російської Федерації, що могло б стати підставою для відмови у задоволенні заяви Zentrum Solutions AG (Швейцарія).

Колегія суддів відхиляє посилання ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо неможливості вирішення питання про надання дозволу на виконання рішення МКАС

при ТПП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023 до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, і до скасування мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 3 березня

2022 року «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», оскільки вказані обставини не є підставами відмови у наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, передбаченими статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що правові норми Конституції України, Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та норми ЦПК України, якими встановлено принцип обов`язковості виконання рішення МКАС при ТПП України за умов дотримання заявником вимог статей 475, 476 ЦПК України та відсутності передбачених законом умов для відмови у наданні дозволу на виконання цього рішення, мають вищу юридичну силу порівняно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» та постанови Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», тому згадані постанови не можуть бути підставою для ухилення боржника від виконання зобов`язань за укладеним контрактом та виконання рішення МКАС при ТПП України від 26 грудня 2023 року у справі № 384/2023, не свідчать про порушення вказаним рішенням публічного порядку України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 1 лютого 2024 року

у справі № 824/113/23 (провадження № 61-15877ав23).

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів враховує, що статтею 482 ЦПК України не передбачено визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, проте вирішення цього питання судом першої інстанції не вплинуло на правильність вирішення заяви.

Згідно зі статтею 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, встановивши відсутність підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 368, 376, 381-384, 477-479, 482 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. В. Сердюк І. М. Фаловська