Справа № 510/40/24
Провадження № 2/510/834/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 грудня 2024 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщений, не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.

Позивач у судове засідання також не з`явилась, від неї надійшла заява із якої вбачається, що вона на задоволенні позову наполягає, просила розглянути справи у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду.

Відповідно до ч.4ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч.1ст.280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Ухвалою суду від 15.05.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком дитини, та з яким перебуває у зареєстрованому шлюбі. Позивач також просить стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку.

Позивач, зазначила в позові, що сторони будь-яких стосунків не підтримують з 11.11.2023р., на теперішній час фактично мешкають окремо. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов`язаний це робити. На даний час діти знаходяться на утриманні позивача, мешкають разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дітей не надає, тим самим обмежуючи можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дітей, розвитку їх обдарувань. Таким чином, малолітні діти потребують матеріальної допомоги від відповідача, яку позивач і просить стягнути на утримання дітей. Відповідач офіційно не працює, але є працездатним та має можливість сплачувати аліменти. Позивач також зазначила, що вона не працює, знаходиться у декретній відпустці, проживає спільно з дітьми та виховує їх, просить суд також стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов`язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання щомісячно до досягнення трирічного віку сина ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Так, з аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Так, в обґрунтування зазначених вимог, позивач вказала що вона наразі не працює, знаходиться у декретній відпустці та не має можливість в повній мірі забезпечити дитину самостійно, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

Тому, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що відповідач є працездатною особою, аліменти з його заробітку за виконавчими документами не утримаються, домовленість про способи надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, таким чином суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітніх дітей, задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Рені Одеської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі єдиної 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08.01.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до досягнення повноліття донькою ОСОБА_3 ; далі - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, - до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Рені Одеської області на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 08.01.2024р. до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 1211,20 грн. судового збору в доход держави.

Згідно із ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков