УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"13" грудня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ТОВ Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання копії даної ухвали.

Підставами для залишення позову без руху визначено відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 3 028,00 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від

25 вересня 2024 року № до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 07 грудня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року про залишення позову без руху доставлено до електронного кабінету позивача 07 грудня 2024 року о 11-10 год.

З наведеного слідує, що ухвалу від 05 грудня 2024 року про залишення позову без руху було вручено позивачеві 07 грудня 2024 року.

Також ухвалу про залишення позову без руху від 05 грудня 2024 року було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

Таким чином, суд вважає, що позивач був повідомлений належним чином про залишення позову без руху.

Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У даному випадку строк для усунення недоліків позовної заяви розпочався - 08 грудня 2024 року та тривав до 09 грудня 2024 року (включно).

09 грудня 2024 року (вхід. від 10 грудня 2024 року № 67894) представником позивача - представником ТОВ «Євро-Реконструкція» Костюченко В.А., подано клопотання про продовження процесуального строку.

10 грудня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ТОВ «Євро-Реконструкція» Костюченко В.А. про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано виписку по рахунку позивача за 25 вересня 2024 року.

Однак, до заяви не додано підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано, про зарахування судового збору в сумі 3 028,00 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 25 вересня 2024 року № .

Вивчивши заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви суд зазначає таке.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

До позовної заяви ТОВ «Євро-Реконструкція» додано платіжну інструкцію від 25 вересня

2024 року № на суму 3 028,00 грн.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд вчинив перевірку зарахування судового збору у розмірі 3 028,00 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 25 вересня 2024 року № до Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом з`ясовано, що станом на 05 грудня 2024 року інформація про зарахування коштів за платіжною інструкцією від 25 вересня 2024 року № про сплату судового збору у справі № 755/20389/24 за подання позовної заяви відсутня.

За наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі

№ 757/17452/21-ц, від 24 листопада 2023 року по справі № 334/5481/23, від 12 лютого 2024 року по справі № 2-814/10.

До поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви позивачем не додано підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України про зарахування судового збору у розмірі 3 028,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 25 вересня 2024 року № до спеціального фонду цього бюджету.

При цьому, шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» встановлено, що 15 жовтня 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справа

№ 755/18179/24. Через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» встановлено, що до вказаної позовної заяви позивачем також додано платіжну інструкцію від 25 вересня 2024 року № .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2024 року по справі

№ 755/18179/24 позовну заяву ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі пункту 3 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

20 листопада 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» повторно звернулося до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справа № 755/20389/24.

Як уже зазначалося раніше, до поданої вдруге позовної заяви знову додано копію платіжної інструкції від 25 вересня 2024 року № про сплату судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

При цьому, через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» судом встановлено відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 3 028,00 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від 25 вересня 2024 року № до спеціального фонду Державного бюджету України.

Верховний Суд в ухвалі від 05 лютого 2024 року по справі № 759/1911/19 вказав: «Додана до касаційної скарги квитанція від 29 грудня 2023 року на суму 3 073,60 грн за подану 05 січня 2024 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 11 січня 2024 року повернуто, не є підставою для його зарахування за подання касаційної скарги 23 січня 2024 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.».

Таким чином, додана до позовної заяви платіжна інструкція від 25 вересня 2024 року

№ про сплату судового збору не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подачу позовної заяви від 20 листопада 2024 року по справі № 755/20389/24.

Отже, ТОВ «Євро-Реконструкція» вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року недоліки позовної заяви не усунув.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

При цьому, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Тому, ТОВ «Євро-Реконструкція» не позбавлене можливості звернутися із відповідним клопотанням та повернути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви по справі № 755/18179/24 за наявності відповідних правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати такою, що не подана та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова