Справа № 523/1837/20
Провадження №2/523/658/24
У Х В А Л А

"17" грудня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Савицька О.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_1 , про визнання нечинним Свідоцтва про право власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса ОМНО Іллічовою Н.А., визнання неправомірною відмову відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. відновити інформацію, відновити запис про складові частини об`єкта нерухомого майна відповідно до запису про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни про визнання недійсним Свідоцтва про право власності. В обґрунтування позову зазначила, що 22 лютого 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., було видане свідоцтва про право власності майно серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 на 86/100 частин будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що Свідоцтво видано на підставі Акту державного виконавця про проведені електронні торги, а оскільки електронні торги були проведені з порушенням вимог ст. 366 ЦК України, на думку позивача, свідоцтво про право власності підлягає скасуванню. На підставі викладеного просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2018 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року (суддя ОСОБА_3 ) відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Також, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року (суддя ОСОБА_3 ) було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_1 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.02.2021 року суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Суворовського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно ч. 7 ст. 33 ЦПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 11 ст. 33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.114 том №1).

Також, ухвалою суду від 16.02.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову (а.с.116 том №1).

На адресу суду 07.04.2021 року (вх. № 10210) надійшли пояснення третьої особи за підписом адвоката Семенова В.І. (а.с.118-121 том №1).

В подальшому, на адресу суду 22.04.2021 (вх. № 11825) надійшла позовна заява (уточнена) за підписом позивача, однак дана заява є по суті клопотанням про приєднання до матеріалів справи доказів (а.с.176-184 том№1).

На адресу суду 22.04.2021 року (вх. № 11848) надійшла заява позивача про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.187-193 том №1).

Від представника третьої особи 08.06.2021 року (вх. № 16845) надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.207-219том №1).

В подальшому, 04.08.2021 (вх. № 23008) надійшла заява про зміну предмету позову (а.с.226-233 том №1).

Ухвалою суду від 09.09.2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Пудлінської Лариси Іванівни про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову було відмовлено (т. 1, а.с.243).

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09.09.2021 року про повернення заяви про зміну предмета позову скасовано (а.с.36-38 том №2).

Ухвалою суду від 31 травня 2023 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Пудлінської Лариси Іванівни про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету.

Прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову від 04.08.2021 року про визнання нечинним Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 22.02.2018 року на ім`я ОСОБА_1 про право власності на нерухоме майно 86/100 частки будівлі столової, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 видане приватним нотаріусом ОМНО Іллічовою Н.А.; про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса ОМНО Іллічовою Н.А., індексний номер 53978317 від 09.09.2020 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 , на будівлі столової, загальною площею 1 466, 7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101; про визнання неправомірною відмову відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. відновити інформацію, яка міститься в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , з реєстраційним номером 101, номер об`єкта в НОМЕР_2 та відновити запис про складові частини об`єкта нерухомого майна відповідно до запису про право власності: 26795826, дата та час державної реєстрації: 25.06.2018 року (а.с72-73 том №2).

На адресу суду 11.08.2023 року надійшов відзив на позовну заяву за підписом відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. Згідно відзиву відповідач зазначила, що всі дії нею вчинялись на законних підставах, відповідно до інструкцій, законів та інших нормативно-правових актів (а.с.80-81 том №2).

В подальшому, 22.08.2023 року (вх. № 23522) надійшли додаткові пояснення за підписом позивача (а.с.87-89 том №2).

Також, 18.10.2023 року (вх. № 30092) надійшов відзив на позов за підписом відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. (а.с.110 том №2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Чергове судове засідання у справі призначено на 17 грудня 2024 року, позивач до суду не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, вказаним у позовній заяві.

На адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Позивач з заявами щодо можливості розгляду справи за її відсутності не зверталась, про причини не явки суду не повідомила.

Представник третьої особи адвокат Савицька О.М. просила позов залишити без розгляду з підстав того, що позивач без поважних причини в друге не прибула в судове засідання та не повідомила про причини не явки.

Заслухавши думку представника третьої особи, яка просила суд залишити позов без розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Матеріалами справи встановлено, що судом неодноразово здійснювався виклик позивача в судові засідання, на адресу суду повертались поштові повідомлення про не вручення судових повісток.

Судом встановлено, що в останнє позивач була присутньою в судовому засіданні 09 вересня 2021 року (а.с.243 том №1), також з матеріалів вбачається, що за підписом представника позивача (а.с.121-122 том №2) наявна заява щодо можливості проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, а саме судового засідання 19.02.2024 року.

Крім того, представник позивача адвокат Пудлінська Л.І. 12.08.2024 р. (вх. 26653) подала заяву, що в зв`язку з припиненням дії договору про надання правничих послуг вона не має повноважень представляти інтереси ОСОБА_2 в данному процесі ( а.с. 149 том № 2).

Отже, з лютого 2024 року позивач перестала цікавитись станом розгляду справи.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України - суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України - у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки. Матеріали справи не містять заяви сторони позивача щодо можливості розгляду справи за їх відсутності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Згідно п. 9 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Крім того, Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав залишення позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_1 , про визнання нечинним Свідоцтва про право власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса ОМНО Іллічовою Н.А., визнання неправомірною відмову відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. відновити інформацію, відновити запис про складові частини об`єкта нерухомого майна відповідно до запису про право власності - без розгляду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 131, 223, 257, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_1 , про визнання нечинним Свідоцтва про право власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора приватного нотаріуса ОМНО Іллічовою Н.А., визнання неправомірною відмову відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. відновити інформацію, відновити запис про складові частини об`єкта нерухомого майна відповідно до запису про право власності - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складення ухвали.

Повна ухвала суду складена 17.12.2024р.

Суддя: