Провадження № 2/947/6173/24
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу,
25 жовтня 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили ухвалити рішення суду, яким визнати дійсним договір купівлі продажу від 09 квітня 1999 року за №99-2 КЗ квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» - третя філія Київського району, між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діяв в договорі за згодою своєї матері ОСОБА_2 на підставі Розпорядження опікунської ради за реєстром №510, виданого виконавчим комітетом Київської районної адміністрації 08.04.1999 року, який зареєстрований в Одеському бюро технічної інвентаризації 13 квітня 1999 року 127-стр.31-кн.313 пр.
Свої вимоги мотивували тим, що згідно договору №99-2 КЗ купівлі-продажу від 09 квітня 1999 року, зареєстрованому в третій філії Київського району Одеської Універсальної Біржі «Вітязь» за №99-2 КЗ 09.04.1999 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , на підставі Розпорядження Опікунської ради за реєстром №510, виданого виконавчим комітетом Київської районної адміністрації 08.04.1999 року, купили у продавців - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 . Зазначають, що мають намір розпорядитись своєю власністю, проте не можуть цього зробити, оскільки укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону.
На теперішній час виникла необхідність звернення до суду з даним позовом для реалізації позивачами своїх правомочностей власників квартири.
Ухвалою судді від 12.11.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
05.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_7 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 21.11.2024 року.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засіданні не зявилися, від їх представника ОСОБА_7 , 16.12.2024 року до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло.
Згідно відповідей з Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в м.Одесі та Одеській області зареєстрованими не значаться.
Відповідачі повідомлялися за допомогою оголошень, розміщених на офіційному веб-порталі суду, з опублікуванням яких, відповідачі, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Судом встановлено, що 09.04.1999 року укладено договір №99-2 КЗ купівлі, зареєстрований в третій філії Київського району Одеської Універсальної Біржі «Вітязь» за №99-2 КЗ 09.04.1999 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , на підставі Розпорядження Опікунської ради за реєстром №510, виданого виконавчим комітетом Київської районної адміністрації 08.04.1999 року, купили у продавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 .
У п. 2 договору №99-2 КЗ зазначено, що квартира АДРЕСА_3 загальною площею 61,3 кв.м., корисної площі 60,5 кв.м., складається з трьох кімнат житловою площею 44,8 кв.м., а також коридору, кухні, ванної кімнати, туалету.
У п. 3 договору зазначено, що квартира належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого ЖКХ виконкоми ОМР народних депутатів 19 грудня 1997 року, зареєстрованого в МБТІ 18 лютого 1998 року під номером 127, стр. 59, кн.217 пр.
Згідно п.6 Договору квартира продана за 9000 грн., які отримані продавцем до підписання договору.
Додатковою умовою Договору (п.7) зазначено виселення до 30 квітня 1999 року.
13 квітня 1999 року на підставі даного договору за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , було зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 127-стр. 31-кн. 313 пр.
З 28 квітня 1999 року позивачі зареєстрували місце проживання у спірній квартирі.
Як вбачається з договору №99-2 КЗ купівлі-продажу нерухомого майна від 09 квітня 1999 року, при укладанні угоди сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі- продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору, як з боку покупців, які здійснили оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння та користування позивачів зазначену вище квартиру.
Згідно Довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 21.11.2024 року, станом на 31.12.2012, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано за фізичними особами: « ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 » (П.І.Б. вказані рос. мовою згідно із записом у реєстровій книзі) в рівних частках на підставі договору №99-2 КЗ купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Третьою Київською філією Одеської універсальної біржі «Вітязь» 09.04.1999 за реєстровим номером 127 у реєстровій книзі 313 пр на сторінці 31.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України).
Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.
Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної.
Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі.
Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру.
Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна за договором від 09 квітня 1999 року ніким не спростовані та свідчать про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є добросовісними набувачами нерухомого майна.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За таких обставин, коли покупець передав гроші за куплену квартиру, а відповідач передав йому у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивач відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаною квартирою, то суд, на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.
Отже, враховуючи всі вищевикладенні обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, таким чином є усі підстави для визнання договору дійсним.
Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №99-2 КЗ від 09 квітня 1999 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 280-283 ЦПК України, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі продажу від 09 квітня 1999 року за №99-2 КЗ квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» - третя філія Київського району, між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діяв в договорі за згодою своєї матері ОСОБА_2 на підставі Розпорядження опікунської ради за реєстром №510, виданого виконавчим комітетом Київської районної адміністрації 08.04.1999 року, який зареєстрований в Одеському бюро технічної інвентаризації 13 квітня 1999 року 127-стр.31-кн.313 пр.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: О. М. Куриленко