Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3232/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/3232/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Заполовської Т.Г. у м. Звягелі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 99 898,29 грн, яка складається із: тіла кредиту в сумі 498,64 грн, процентів за користування кредитом 95 041,22 грн та пені - 4 358,43 грн.

Позов обґрунтований тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву від 12 січня 2015 року б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 зобов`язалася регулярно ознайомлюватися із Умовами та Правилами надання банківських послуг та їх змінами на сайті, що підтвердила особистим підписом на анкеті-заяві. Банк відкрив кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування банківського рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 грн. Банк зобов`язання виконав у повному обсязі, але відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту не виконала, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість, яку АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути у судовому порядку.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за тілом кредиту в сумі 498,64 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції у незадоволеній частині, АТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом та пені скасувати і постановити в цій частині нове, яким позов банку в оскарженій частині задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами і розмір процентної ставки. Крім того, при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила, що вона ознайомлена Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору. Якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору, то підпис під ними не потрібен. В Умовах і Правилах надання банківських послуг зазначено, що базова процентна ставка за користування кредитом із розрахунку 3,6% на місяць, які нараховуються банком на залишок заборгованості за кредитом. Позичальник отримала кредитний ліміт на кредитну картку та користувалася кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості. Оскільки кредитний договір виконувався відповідачем, то його не можна вважати неукладеним. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не здійснила своєчасного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до положень ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, а тому, відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом, суд першої інстанції порушив вимоги ст.1054 ЦК України, адже банк має право на стягнення процентів. Також, на погляд позивача, безпідставні посилання суду на правову позицію Верховного Суду, висловлену ним у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, оскільки стосується інших обставин, коли відповідач заперечував умови договору, як погоджені між сторонами у належний спосіб. У цій справі заперечення відповідача відсутні.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги із додатками надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку (а.с.111). Кореспонденція Укрпоштою повернута та на конверті прописано, що адресат вибула. За положеннями чинного цивільно-процесуального законодавства днем вручення кореспонденції є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Іншої адреси відповідача суду не повідомлено. У свою чергу відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тобто в частині стягнення на користь банку тіла кредиту в сумі 498,64 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом та пені відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 12 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9). У анкеті-заяві, яка підписана ОСОБА_1 , зазначено, що відповідач згодна із тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Правилами користування, Основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не обрано жодної опції, отже відсутнє волевиявлення відповідача щодо розміру базової процентної ставки за користування кредитом, порядку нарахування будь-яких процентів за будь-що, а також розміру та порядку нарахування пені, яка могла бути неустойкою за порушення позичальником виконання умов договору.

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 банком надана кредитна картка № НОМЕР_1 із терміном дії до липня 2018 року (а.с.8).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , у якій відображено зміну кредитного ліміта в період із 12 січня 2015 року по 24 січня 2020 року. Так, 12 січня 2015 року кредитний ліміт установлено у розмірі 500 грн, 24 січня 2020 року кредитний ліміт зменшений до 0 грн (а.с.8 зворот).

Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 31 травня 2020 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за вказаним договором у сумі 99 898,29 грн, яка складається із: тіла кредиту в сумі 498,64 грн, процентів за користування кредитом 95 041,22 грн та пені - 4 358,43 грн (а.с.6-7).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

До позовної заяви позивачем також додані копія витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і копія Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містять умови щодо процентів за користування кредитом та пені, але під цими документами підпис відповідача відсутній (а.с.10-49).

Отже, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме цей витяг з Тарифів і Умови та Правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг у Приватбанку, а також того, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо процентів за користування кредитом та відповідальності за неналежне виконання умов договору (пені) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів і Умови та Правила у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про базову процентну ставку за користування кредитом, а також відповідальність за неналежне виконання умов договору (пені) витяг із Тарифів і Умов та Правил не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо базованої процентної ставки за користування кредитом та відповідальності за неналежне виконання умов договору (пені) не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягу з Тарифів і Умовах та Правилах, як невід`ємну складову частину змісту договору, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про не узгодження сторонами умов договору щодо процентів за користування кредитом та неустойки (пені).

За таких обставин, банком не доведено обов`язку сплати відповідачем суми заборгованості за процентами та відповідальності за прострочення виконання умов договору у вигляді пені, оскільки їх розмір та умови нарахування і стягнення сторонами не погоджені.

Щодо посилань АТ КБ "ПриватБанк" на нехтування судом першої інстанції при ухваленні рішення принципами оплатності кредитного договору, нанесення істотної шкоди усім споживачам банківських послуг, банку, порушення стабільності функціонування фінансового сектору держави, то колегія суддів звертає увагу на те, що у справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується всіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Із огляду на викладене вище, наявність у матеріалах справи виписки про рух коштів із 12 січня 2015 року по 29 лютого 2020 року не змінює висновків суду щодо безпідставності стягнення процентів за користування коштами та пені, оскільки доводить операції із 28 лютого 2015 року по 29 лютого 2020 року за картками номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які у довідці не зазначені, та є додатковим підтвердження списання банком процентів за користування кредитним лімітом за процентною ставкою 2,5% на місяць, яка сторонами у письмовому вигляді не погоджена.

Завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд цивільних справи. Нараховані банком проценти суттєво перевищують тіло кредиту (95 041,22 грн > 498,64 грн) та пеня значно перевищує тіло кредиту (4 358,43 грн > 498,64 грн).

Із огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Заочне рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: