ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 752/5238/23

провадження № 61-13206св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - акціонерне товариство «Сенс Банк»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Євгена Анатолійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року у складі судді Шевченко Т. М. та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Желепи О. В., Немировської О. В.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») про зобов`язання відновити надання банківських послуг та припинити дії з блокування коштів і зупинення видаткових операцій по банківським рахункам.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що між нею та акціонерним товариством«Альфа Банк» (далі - АТ «Альфа Банк»), правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого на її ім`я відкрито ряд банківських рахунків.

В жовтні 2022 року вона ініціювала перед банком проведення ряду розрахункових операцій з переказу грошових коштів. З цією метою вона направила до банку лист з вимогою про виконання платіжних доручень від 03 жовтня 2022 року: № 1 на суму 1 079 136,98 доларів США; № 2 на суму 92 777,84 доларів США; № 3 на суму 200,36 доларів США; № 4 на суму 767,73 євро; № 5 на суму 141,82 євро; № 6 на суму 1 118,15 грн.

Однак 14 жовтня 2022 року вона отримала лист АТ «Альфа Банк», в якому зазначено про те, що видаткові операції по рахункам, які відкриті в АТ «Альфа Банк» на ім`я ОСОБА_1 зупинені на підставі листа Національного банку України від 23 травня 2022 року № 25-0008/35974/БТ, так як остання є резидентом російської федерації.

Позивач вважає, що така відмова у наданні їй банківської послуги є незаконною, перешкоджає їй вільно, безперешкодно та у відповідності до вимог законодавства володіти, користуватись і розпоряджатись власними грошовими коштами.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила:

- зобов`язати АТ «Сенс Банк» відновити надання банківських послуг за договором про банківське обслуговування фізичних осіб, укладеним між нею та АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», шляхом відновлення видаткових операцій за банківськими рахунками: НОМЕР_1 у валюті долар США; НОМЕР_5 у валюті гривня; НОМЕР_6 у валюті євро; IBAN № НОМЕР_2 у валюті російський рубль; НОМЕР_7 у валюті долар США;

- зобов`язати АТ «Сенс Банк» припинити блокування коштів та зупинення видаткових операцій за банківськими рахунками: НОМЕР_1 у валюті долар США; НОМЕР_5 у валюті гривня; НОМЕР_6 у валюті євро; IBAN № НОМЕР_2 у валюті російський рубль; НОМЕР_7 у валюті долар США.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення місцевого суду, з яким погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що листом Національного банку України від 23 травня 2022 року № 25-0008/35974/БТ доведено до відома банків України інформацію, отриману від правоохоронних органів, про те, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки російської федерації серія НОМЕР_3 , закордонний паспорт громадянки російської федерації серія НОМЕР_4 ) є кінцевим бенефіціарним власником таких суб?єктів господарювання: ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», АТ «Інновація», ТОВ «Інвестохіллс Партнерс Україна», ТОВ «Інвестохіллс Технології», ТОВ «Конгрес Девелопмент», ТОВ «Вердикт Холдінг», ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Васильківський таунхаус», ТОВ «ДП Київміськдовідка», ТОВ «Рекорд Девелопмент», ТОВ «Ріал Істейт М», ТОВ «Смарт Коллекшн», ТОВ «СтєллІнвест», ТОВ «Стрий ОП», ТОВ «ТіквелКомпані», ТОВ «Центр Аграрних Систем», АТ «ЗНВКІФ «Піннекл Кепітал Партнерс», ТОВ «Успішна Інвестиція». До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під час реєстрації зазначених суб?єктів господарювання надала інформацію про належність до громадянства Ізраїлю.

В цьому листі Національного банку України також зазначено про те, що з метою недопущення посилення загроз національним інтересам України, на підставі пункту 15 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», правоохоронні органи вважають за необхідне зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками зазначених та інших компаній, кінцевим бенефіціарним власником яких є громадянка російської федерації ОСОБА_1 .

За таких обставин, посилаючись на положення Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки та банківську діяльність» та постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами внесеними постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 21, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та в межах тимчасових обмежень в роботі банківської системи в період запровадження воєнного стану, введених у зв`язку із потребами загального інтересу суспільства, а саме - у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

07 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Катрук Є. А. подав до Верховного Суду касаційну скаргуна рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 3, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень пункту 18 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», положень пунктів 9, 10 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та положень підпункту 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах. Крім того, суди не дослідили зібрані у справі докази.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Голосіївського районного суду міста Києва.

16 жовтня 2023 року справа № 752/5238/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 липня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Є. А. мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ОСОБА_1 не є резидентом російської федерації, оскільки згідно чинного законодавства є резидентом України, зареєстрована в Україні як фізична особа-підприємець, здійснює на території України підприємницьку діяльність та постійно проживає на території України. Ці обставини виключають наявність правових підстав для блокування зі сторони відповідача банківських рахунків позивача, передбачених пунктом 15 постанови ПравлінняНаціонального банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

У процесі надання правової оцінки обставинам справи судами першої та апеляційної інстанції було порушено норми матеріального права, а саме: положень пункту 18 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», положень пунктів 9, 10 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та положень підпункту 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови апеляційного суду зазначено про ненадання ОСОБА_1 жодних доказів подання нею заяви про вихід з громадянства російської федерації до відповідних компетентних органів, однак це не відповідає дійсності, оскільки 01 серпня 2023 року стороною позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи довідки від 24 квітня 2023 року, виданої генеральним консульством російської федерації в Мілані Італійської Республіки про те, що ОСОБА_1 подано заяву про вихід з громадянства російської федерації, яка прийнята генеральним консульством російської федерації в Мілані Італійської Республіки та зареєстрована за № 165009199.

Однак апеляційний суд не взяв до уваги зазначену довідку, як має важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки підтверджує вихід ОСОБА_1 із громадянства російської федерації та свідчить про відсутність у неї статусу резидента російської федерації, і, відповідно, відсутність підстав для блокування відповідачем розрахункових операцій за банківськими рахунками позивача.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2023 року АТ «Сенс Банк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, зазначивши про їх законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 як клієнт АТ «Альфа Банк» ініціювала перед банком проведення ряду розрахункових операцій із переказу грошових коштів. З цією метою вона направила до банку лист з вимогою про виконання платіжних доручень від 03 жовтня 2022 року: № 1 на суму 1 079 136,98 доларів США; № 2 на суму 92 777,84 доларів США; № 3 на суму 200,36 доларів США; № 4 на суму 767,73 євро; № 5 на суму 141,82 євро; № 6 на суму 1 118,15 грн (а. с. 19-25).

На вказане звернення листом АТ «Альфа-Банк» від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що видаткові операції по рахункам, які відкрито в АТ «Альфа-Банк» на її ім`я зупинені на підставі листа Національного банку України від 23 травня 2022 року № 25-0008/35974/БТ (а. с. 26).

Листом Національного банку України від 23 травня 2022 року № 25-0008/35974/БТ доведено до відома банків України інформацію, отриману від правоохоронних органів про те, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки російської федерації серія НОМЕР_3 , закордонний паспорт громадянки російської федерації серія НОМЕР_4 ) є кінцевим бенефіціарним власником таких суб`єктів господарювання: ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», АТ «Інновація», ТОВ «Інвестохіллс Партнерс Україна», ТОВ «Інвестохіллс Технології», ТОВ «Конгрес Девелопмент», ТОВ «Вердикт Холдінг», ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Васильківський таунхаус», ТОВ «ДП Київміськдовідка», ТОВ «Рекорд Девелопмент», ТОВ «Ріал Істейт М», ТОВ «Смарт Коллекшн», ТОВ «СтєллІнвест», ТОВ «Стрий ОП», ТОВ «ТіквелКомпані», ТОВ «Центр Аграрних Систем», АТ «ЗНВКІФ «Піннекл Кепітал Партнерс», ТОВ «Успішна Інвестиція». З метою приховування факту наявності громадянства країни-агресора до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під час реєстрації зазначених суб`єктів господарювання ОСОБА_1 надала інформацію лише про належність до громадянства Ізраїлю.

В цьому листі Національного банку України також зазначено про те, що з метою недопущення посилення загроз національним інтересам України, на підставі пункту 15 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», правоохоронні органи вважають за необхідне зупинити здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками зазначених та інших компаній, кінцевим бенефіціарним власником яких є громадянка російської федерації ОСОБА_1 (а.с.27-28)

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Є. А. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Частинами першою, п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Тлумачення статті 4 ЦК України свідчить, що у ній встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, Цивільного кодексу України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням Цивільного кодексу України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням Цивільного кодексу України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (пункт 24.32 постанови Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 908/2587/20).

В частині першій статті 1 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що банківське регулювання - одна із функцій Національного банку України, яка полягає у створенні системи норм, що регулюють діяльність банків, визначають загальні принципи банківської діяльності, порядок здійснення банківського нагляду, відповідальність за порушення банківського законодавства.

Банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб (частина друга статті 56 Закону України «Про Національний банк України»).

Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом пом`якшують або скасовують відповідальність (частина четверта статті 56 Закону України «Про Національний банк України»).

Відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі (частина друга статті 6 Закону України «Про Національний банк України»).

Перелік інших функцій, наведено у статті 7 Закону України «Про Національний банк України», згідно з якою Національний банк виконує зокрема такі функції: встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна (пункт 4); здійснює валютне регулювання, визначає порядок виконання операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами (пункт 14); здійснює державне регулювання та нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення за банками та філіями іноземних банків, страховиками (перестраховиками), страховими (перестраховими) брокерами, кредитними спілками, ломбардами, іншими фінансовими установами, реєстрацію чи ліцензування діяльності яких здійснює Національний банк, операторами поштового зв`язку, які надають платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або здійснюють валютні операції, операторами платіжних систем, філіями або представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України, іншими юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги (пункт 30).

Відповідно до частини першої статті 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України.

Згідно з пунктом 15 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти російської федерації/республіки білорусь, за винятком здійснення на території України: 1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів;

3) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб - резидентів російської федерації та республіки білорусь, що містяться в переліках Служби безпеки України та/або державних органів України, попередньо погоджених Службою безпеки України, щодо можливості здійснення банками таких операцій;

4) продажу безготівкової іноземної валюти, крім російських рублів та білоруських рублів;

5) сплати банку комісій та інших платежів за здійснення банком операцій з надання банківських та інших фінансових послуг, а також з метою виконання власних зобов`язань за кредитними договорами (уключаючи проценти) перед банками;

6) переказу коштів на інші власні поточні рахунки таких осіб, відкриті в банках на території України (крім коштів у російських рублях/білоруських рублях);

7) страхових виплат шляхом оплати закладам охорони здоров`я вартості медико-санітарної, іншої допомоги, що була надана застрахованій особі такими закладами, у зв`язку із настанням страхового випадку за договорами добровільного страхування;

8) страхового відшкодування шкоди життю, здоров`ю, майну потерпілих, заподіяної внаслідок настання страхового випадку за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

9) сплати внесків до централізованих страхових резервних фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

10) виплати доходів, сум погашення грошовими коштами за випусками власних цінних паперів, оплати послуг депозитарних установ за здійснення такої виплати/погашення;

11) страхових платежів за договорами обов`язкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) та наземного транспорту на користь страховиків щодо транспортних засобів, переданих у фінансовий лізинг до 23 лютого 2022 року (включно);

12) видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб - резидентів російської федерації/республіки білорусь, які є клієнтами банків України, у межах укладених договорів щодо реалізації зарплатних проєктів з військовими частинами Збройних Сил України та Національної гвардії України без окремого погодження зі Службою безпеки України.

Отже, Національний банк України має право обмежувати валютні операції в межах території України, в тому числі забороняти зараховувати на рахунок клієнта-отримувача коштів в іноземній валюті, що надійшли від нерезидента-контрагента, у разі необхідності забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Банк з метою здійснення валютного нагляду за операцією клієнта з переказу коштів в іноземній валюті зобов`язаний виконувати нормативно-правові акти з питань здійснення операцій з валютними цінностями з юридичними особами-нерезидентами, і клієнт не має права вимагати виконання умов договору, якщо це суперечить вимогам чинного законодавства.

Постанова Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 є нормативно-правовим актом, який установлює особливості щодо здійснення операцій з валютними цінностями в період запровадження воєнного стану та впроваджує обмеження, які банки та їх клієнти мають дотримуватися під час проведення відповідних операцій.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 910/11289/22.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що блокування коштів та зупинення видаткових операцій за банківськими рахунками позивача як резидента російської федерації відбулося на підставі постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» та листа Національного банку України від 23 травня 2022 року № 25-0008/35974/БТ, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є резидентом російської федерації, оскільки згідно чинного законодавства є резидентом України, зареєстрована в Україні як фізична особа-підприємець, здійснює на території України підприємницьку діяльність та постійно проживає на території України, що виключає наявність правових підстав для блокування зі сторони відповідача банківських рахунків позивача, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують обставин, викладених в листі Національного банку України від 23 травня 2022 року № 25-0008/35974/БТ, на підставі яких і відбулося зупинення здійснення відповідачем як обслуговуючим банком видаткових операцій за рахунками позивача.

Зі змісту підстави оскарження судових рішень у справі, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.

Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі вказаної норми, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Вказані правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 461/2321/20 (провадження № 61-16181св20).

У справі, що переглядається, Верховний Суд, проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень з точки зору застосування норм права, які стали підставою для розгляду позову та вирішення справи по суті, дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій були ухвалені судові рішення відповідно до встановлених ними обставин на підставі поданих сторонами доказів. При цьому їх висновки про відмову в задоволенні позову узгоджуються з правовими висновками щодо застосування вищевказаних положень Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки та банківську діяльність» та постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», викладеними в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 910/11289/22.

Враховуючи викладене, заявлена в касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованою.

Посилання заявника на те, що апеляційний суд не взяв до уваги довідку генерального консульства російської федерації в Мілані Італійської Республіки від 24 квітня 2023 року про те, що ОСОБА_1 подано заяву про вихід з громадянства російської федерації, яка прийнята генеральним консульством російської федерації в Мілані Італійської Республіки та зареєстрована за № 165009199, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зазначений доказ не подавався до суду першої інстанції, а згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, сам факт подання позивачем вищевказаної заяви та її прийняття генеральним консульством російської федерації в Мілані Італійської Республіки не свідчить про те, що така заява була задоволена та ОСОБА_1 виключена з громадянства російської федерації.

З урахуванням того, що інші наведені в касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Євгена Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович