Справа № 496/6395/22
Провадження № 2-др/496/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

27 листопада 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області про скасування реєстрації кадастрового номера земельної ділянки, стягнення судового збору.

08.08.2024 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

18.09.2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він просить ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь судові витрати в сумі 7300 грн. Заява мотивована ним, що 12.08.2024 року він звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, але через необачність написав в підписі під заявою не своє прізвище « ОСОБА_1 », а помилково вказав прізвище « ОСОБА_3 » 07.09.2024 року з судового реєстру йому стало відомо, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області його заяву на підставі частини четвертої статті 183 ЦПК України залишено без розгляду. У зв`язку з цим він повторно звертається до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі. Так, не маючи юридичної освіти, 25.06.2024 року він уклав договір з адвокатом Козирєвою Н.В. про надання йому правничої (правової) допомоги. Тож з 25.06.2024 року адвокат Козирєва Н.В. представляла його інтереси в цій справі, а саме: зустрічалася з ним для надання консультацій про його права та обов`язки, як відповідача у вказаній справі, обговорювала та узгоджувала з ним правову позицію щодо усіх дій, пов`язаних зі слуханням справи, ознайомлювалась з матеріалами справи безпосередньо в Біляївському районному суді Одеської області, складала у зв`язку з цим відповідні заяви та клопотання, приймала участь в судовому засіданні по справі 08.08.2024 року в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області. За укладеним договором він сплатив адвокату за надані йому адвокатські послуги 13140 грн. Вказані витрати підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи: ордером та додатковою угодою-розрахунком використаного часу, гонорару та поточних витрат за 25.06; 27.06; 07.08; 08.08.2024 року та квитанціями про оплату гонорару за договором про надання правової допомоги. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.08.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 5840 грн судових витрат на правову допомогу, надану 08.08.2024 року, але в судовому рішенні лишилася поза увагою інформація по надання йому правової допомоги 25 та 27 червня 2024 року на суму 7300 грн, а тому він просить ухвалити додаткове рішення по даній справі та стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати в сумі 7300 грн.

27.11.2024 року від представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Гареєва Є.Ш. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому він просить залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду з наступних підстав: 1) заява подана з пропуском п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду і в заяві немає жодного обґрунтування причин поважності пропуску цього строку. Посилання на помилковий підпис у первісній заяві не є поважним обґрунтуванням причин пропуску строку; 2) позивачем не було зроблено відповідну заяву до судових дебатів про витрати на правову допомогу у розмірі 7300 грн; 3) адвокат відповідача взяла участь тільки в останньому засіданні, при цьому не подала жодного суттєвого процесуального документа (відзив, витребування доказів, заперечення на відповідь на відзив та т.і.) Тому не зрозуміло, яким чином розрахована сума 7300 грн. Вона не відповідає жодним чином обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а від його представника ОСОБА_4 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій вона просить задовольнити заявлені вимоги в повному об`ємі та розглянути заяву без її участі та участі ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, а в клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник просив судове засідання провести у його відсутність та відсутність позивачки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області, яке ухвалено 08.08.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області про скасування реєстрації кадастрового номера земельної ділянки, стягнення судового збору, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 5840 грн (а.с. 196-202).

18.09.2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він просить ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь судові витрати в сумі 7300 грн, які залишились не вирішеними під час ухвалення судового рішення. До заяви відповідач ОСОБА_1 додав копію додаткової угоди-розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу до договору № 13 від 25.06.2024 року від 27.06.2024 року, копію квитанції № 8413/24 від 27.06.2024 року та копію ордера на надання йому правничої (правової) допомоги адвокатом Козирєвою Н.В. від 25.06.2024 року. Зазначені документи також містяться в матеріалах справи на аркушах справи 180 та 177, проте судом під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання про ці судові витрати.

Відповідно до пункту 3 частини першої та частини другої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України, частина восьма якої передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід зазначити, що процедура відшкодування витрат на правничу допомогу є ідентичною як для цивільного, так і для інших видів судочинства, з невеликими відмінностями. Водночас, процесуальні вимоги до доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є тотожними для всіх видів судочинства. Зокрема, згідно з положеннями статей 137 ЦПК України, 126 ГПК України та 134 КАС України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі № 821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі № 199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Насамкінець варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як встановлено судом, 25.06.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Козирєвою Н.В. була укладена угода про надання правової допомоги № 13 (а.с. 178).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надана додаткова угода-розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу до договору № 13 від 25.06.2024 року від 27.06.2024 року, укладена між ним та адвокатом Козирєвою Н.В., відповідно до якої попередній (орієнтований) розрахунок вартості професійної правничої допомоги адвоката у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_1 про скасування кадастрового номеру, справа № 496/6395/22, розраховується наступним чином: витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції на професійну правничу допомогу адвоката (в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік: 1460 гривень за 1 годину роботи адвоката).

Дата: 25.06.2024 року; Виконані дії: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; Кількість витраченого часу: 2 год; Вартість: 2920 грн.

Дата: 27.06.2024 року; Виконані дії: складання клопотання, заяви, ознайомлення з матеріалами справи в Біляївському суді Одеської області; Кількість витраченого часу: 3 год; Вартість: 4380 грн.

За 25.06.2024 року та 27.06.2024 року адвокатом Козирєвою Н.В. при наданні ОСОБА_1 правової допомоги виконано робіт на суму 7300 грн.

27.06.2024 року ОСОБА_1 на користь адвоката Козирєвої Н.В. сплачено грошові кошти у розмірі 7300 грн, що підтверджується копією квитанції № 8413/24 від 27.06.2024 року.

Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проаналізувавши надані відповідачем ОСОБА_1 докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд частково приймає до уваги доводи представника позивачки щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката Козирєвої Н.В. та вважає, що вартість деяких видів робіт є необґрунтованою з огляду на таке.

Так, послуга «зустріч» не підпадає під поняття правової допомоги та не може рахуватись як окрема послуга та має бути виключена із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

Виокремлення адвокатом послуг «консультація клієнта та узгодження правової позиції», як самостійних видів адвокатських послуг, на думку суду, є необґрунтованим та охоплюється однією послугою. До того ж надання таких послуг не підтверджено належними доказами щодо часу та обсягу їх надання, а тому суд вважає їх вартість завищеною, відтак вона підлягає зменшенню з двох годин до однієї години.

Суд вважає, що витрачений адвокатом Козирєвою Н.В. час на складання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та заяви про долучення доказів, що очевидно не вимагало від адвоката істотних витрат часу та надмірних зусиль, до якого адвокат додала час на ознайомлення з матеріалами справи в суді, також є завищеним і підлягає зменшенню з трьох годин до півтори години.

Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7300 грн, суд провів належну правову оцінку наданих на підтвердження таких витрат доказів у їх сукупності, врахував визначений додатковою угодою розмір гонорару, оцінив обсяг наданих послуг та їх реальність, а також співмірність вартості послуг та дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування на користь відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 3650 грн.

Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги висновки КГС ВС від 30.01.2023 року у справі № 910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 року у справі № 369/9099/18 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи те, що судом у даній справі питання щодо розподілу витрат на правову правничу допомогу у розмірі 7300 грн не вирішувалось, приймаючи до уваги принципи пропорційності, розумності і співмірності, виходячи із встановленої реальності участі адвоката, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 7300 грн до 3650 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для відповідача, який був змушений залучити адвоката для надання йому професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 10.08.2020 року органом 5127, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3650 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.О. Пендюра