справа № 492/1377/24
Провадження № 2/492/788/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Арцизі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач немає можливості, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, посилаючись на погане самопочуття, постійну хворобу, введення на всій території України режиму воєнного стану, а також на те, що вона є юридично не освідченою особою.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 07 жовтня 2024 року, прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Арцизької міської ради в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини третьої статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до копії свідоцтва про народження, позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 значиться її матір`ю.

19 березня 1994 року позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та копією паспорту громадянина України позивача.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії довідки МСЕК серії 12 ААГ № 452051 від 07.03.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи безстроково.

Як вбачається з копії консультативного висновку спеціаліста від 17.02.2023 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз: стабільна стенокардія напруження ІІІ ФК, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ступінь 3, кризова течія з гіпертонічними кризами ускладненими гострим коронарним синдромом.

17.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 , однак, позивачу роз`яснено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 579/2016, заведеної 17.12.2016 року після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 6,56 гектарів.

Як вбачається з довідки, виданої ФГ «АФ Бургуджи» № 82 від 18.09.2024 року, земельний пай, площею 6,56 га, який належить ОСОБА_2 , знаходиться в користуванні ФГ «АФ Бургуджі», після смерті ОСОБА_2 нараховану орендну плату за її земельний пай за 2016-2024 р.р. отримувала її донька ОСОБА_1 .

За обставинами справи позивач не погодилася з відмовою нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_2 . Позивач переконана, що її право на спадкування підлягає захисту, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини посилаючись на погане самопочуття, постійну хворобу, введення на всій території України режиму воєнного стану, а також на те, що вона є юридично не освідченою особою, що є, на її думку, істотними обставинами та дозволяє суду визначити їй додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За змістом частини першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 3 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

Крім того, згідно роз`яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак визначений законом шестимісячний строк прийняття спадщини закінчився 08 лютого 2016 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних причин, які перешкодили їй подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері у визначений законом строк, а саме з 08 серпня 2015 року по 08 лютого 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи позивач у встановлений законом строк для прийняття спадщини, до нотаріуса із заявою про прийняття такої після смерті матері не звернулася.

Позивач, звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування заявлених вимог вказує, що була необізнаною про шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини та на загострення хвороб після втрати матері.

Як визначено у численних висновках Верховного Суду, зокрема у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) суд не може визнавати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Відтак, суд не визнає поважною таку причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку прийняття спадщини.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.

Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини та оцінює їх з точки зору поважності.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність у позивача протягом визначеного законодавством України шестимісячного строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для подання відповідної заяви, сам лише факт поганого самопочуття позивача, постійна хвороба, введення на всій території України режиму воєнного стану, а також на те, що позивач є юридично не освідченою особою, саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з наведеним суд не знайшов підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, з огляду на наведене, з урахуванням конкретних обставин цієї справи хвороба позивача, введення на всій території України режиму воєнного стану, юридична необізнаність позивача, не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки позивач є донькою спадкодавиці, тобто спадкоємицею першої черги. Тож незалежно від наявності або відсутності заповіту на її ім`я, вона у тому разі, якщо бажала би прийняти спадщину після смерті матері, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки спадщина приймається повністю, а не частинами.

Отже, суд, враховуючи, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить понад 9 років, а також встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, про те, що позивач не надала беззаперечних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк, що згідно зі статтею 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. ст. 1216, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.