Провадження № 2/127/2801/24
УХВАЛА

16 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вінницягаз Збут» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, у розмірі 4398,85 грн.

29.07.2024 до суду надійшла заява відповідача про закриття провадження у справі (вх. №66660) згідно якої відповідач просив закрити провадження у справі та відмовити позивачу у стягненні на його користь понесених ним витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. Обґрунтовуючи заяву тим, що ТОВ «Вінницягаз Збут», отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви, вчинило заходів щодо повернення коштів позивачу та в подальшому здійснило перерахунок коштів на рахунок ОСОБА_1 в сумі 4398,85 грн. На підтвердження чого відповідачем додано до заяви відповідні квитанції. Так, зважаючи на сплату відповідачем суми боргу та надання відповідних доказів щодо цього, предмет спору у даній справі відсутній, тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Крім того, вказав, що сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу вказав, що позивачем не доведено документально, що ним понесено витрати на правову допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат., тому відсутні підстави для задоволення у стягненні цих витрат стороні.

Суд, вивчивши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За змістом цієї статті, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження в справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання.

При цьому суд звертає увагу, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення спору, так і на час ухвалення судом судового рішення.

Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20 вересня 2021 року по справі №638/3792/20.

Судом установлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів у розмірі 4398,85 грн, які були набуті відповідачем без достатньої правової підстави. Натомість як повідомлено відповідачем ним сплачено на користь позивача вказану суму коштів у повному обсязі, на підтвердження чого надано копію платіжної інструкції №1804 від 25.07.2024 на суму 657,59 грн, копію платіжної інструкції №1780 від 23.07.2024 на суму 3023,01 грн, копію платіжної інструкції №1781 від 23.07.2024 на суму 718,25 грн, тобто відповідачем підтверджено перерахування на користь позивача коштів у загальній сумі 4398,85 грн.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що подану заяву слід задовольнити, а провадження у справі закрити в зв`язку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про повернення сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду судового збору, зважаючи, що справа закрита на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України ( відсутністю предмету спору), що відповідає положенням п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 07.06.2024 про прийняття адвокатом Медончак М.М. від ОСОБА_1 коштів у сумі 2500,00 грн із зазначенням підстави: «складання позовної заяви про складання коштів, набутих без достатньої правової підстави».

За приписами ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Крім того, у відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19, наявність договірних відносин між адвокатами та їхніми клієнтами у справі, що розглядається, підтверджувався ордером, договорами про надання правничої допомоги.

Так, суд погоджується із доводами відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правничої допомоги, так і будь-яких інших документів, які посвідчують повноваження адвоката на надання такої допомоги.

Таким чином, суд вважає, щоквитанція до прибуткового касового ордера як самостійний документ не може бути належним та достатнім доказом у підтвердження витрат на правничу допомогу, доказів в підтвердження договірних відносин між адвокатом та позивачем матеріали справи не містять, тому підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, п. 2 ч. 1 ст. 255, 260, 261 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про стягнення коштів - закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готіки №0.0..1 (АТ КБ "Приватбанк", код квитанції 9344-8451-4690-1330) від 10.06.2024 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна