РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 рокуселище ПетровеСправа № 941/1386/24
Провадження № 2/941/478/24

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Петрове в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з позовом до суду, мотивуючи тим, що вона з відповідачем по справі мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, так як офіційно працевлаштований в АТ ЦГЗК та має стабільний заробіток, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 10000,00 гривень в місяць на дитину до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.12.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що відповідач визнає позов частково, оскільки він погоджується з тим, що він як батько, зобов`язаний забезпечувати належне утримання своєї доньки, він ніколи раніше не ухилявся від її утримання надаючи безпосередньо позивачці кошти на її утримання, однак, він не погоджується сплачувати аліменти на доньку в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень щомісячно. Для забезпечення належного утримання дитини та виходячи з своїх можливостей, відповідач згоден виплачувати аліменти в розмірі 5000,00 гривень.

Так, відповідач має постійну роботу, отримує стабільний дохід по місцю роботи в Приватному акціонерному товаристві «ЦГЗК», де постійно з 01 червня 2023 року працює майстром шляховим в управлінні залізничного транспорту. Відповідачу за період роботи в ПрАТ «ЦГЗК» з 01 червня 2023 року по жовтень 2024 року включно (за 17 місяців роботи) нараховано 445257,23 грн. заробітної плати, з яких за відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору (86825,16 грн.) він отримав на руки 358432,07 грн. Згідно зазначеного середньомісячна заробітна плата відповідача за період роботи в ПрАТ «ЦГЗК» протягом 17 місяців становить 21084 гривні.

У відповідності до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З урахуванням заробітну плати в середньомісячному розмірі 21084 гривні, за умови звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів в частці від доходу відповідно до встановлених ст.183 СК України розмірів ( на одну дитину), відповідач би сплачував їй на утримання доньки 5271 гривню в місяць.

Однак, скориставшись своїм правом вибору способу стягнення аліментів, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень, що є дуже завищеним розміром, який у два рази перевищує платіжні спроможності відповідача.

При цьому, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10000 грн. щомісячно на дитину, є завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів. Позивачка також не надала суду відомостей про свої доходи, які при задоволенні її позовних вимог мав би врахувати суд, її посилання в позові на те, що відповідач отримує високу заробітну плату нічим не підтверджено та спростовано наданими відповідачем відомостями про його доходи, будь яких інших доказів щодо можливості відповідача сплачувати таку суму аліментів, позивачка не надала суду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій прохала суд слухати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій прохав суд слухати справу без участі сторони відповідача, просив задовольнити позов частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 10000,00 гривень, відповідач в свою чергу визнав позов частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 5000,00 гривень.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України).

Згідно із ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як встановлено судом, на час розгляду справи, відповідач має постійну роботу та отримує стабільний дохід по місцю роботи в Приватному акціонерному товаристві «ЦГЗК», де постійно з 01 червня 2023 року працює майстром шляховим в управлінні залізничного транспорту, що підтверджується:

довідкою ПрАТ «ЦГЗК» від 07.11.2024 року № 295, оригінал довідки додається;

відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.11.2024 року (по червень місяць 2024 року включно), виданими Державним реєстратором фізичних осіб платників податку № 19 Державної податкової служби України Наталією Пушка на ім`я ОСОБА_2 ;

розрахунковими листками про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_2 за липень жовтень 2024 року.

Відповідно до зазначених доказів ОСОБА_2 за період роботи в ПрАТ «ЦГЗК» з 01 червня 2023 року по жовтень 2024 року включно (за 17 місяців роботи) нараховано 445 257,23 грн. заробітної плати, з яких за відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору (86825,16 грн.) він отримав 358432,07 грн. Згідно зазначеного середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за період роботи в ПрАТ «ЦГЗК» протягом 17 місяців становить 21084 гривні. Зазначена сума є об`єктом нарахування аліментів.

Для належного забезпечення утримання дитини позивачки та відповідача, які проживають з позивачкою, відповідач погоджується сплачувати позивачці на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 5000 гривень щомісячно. Законом передбачено, що дана сума щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Суд враховує, що зазначена сума на 3718,50 гривні більша ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку: 1281,50 гривень (5000 1281,50 = 3718,50) та співмірна розміру середньомісячної заробітної плати відповідача.

Виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття, з індексацією відповідно до закону, що відповідає СК України та не шкодить інтересам дитини.

Позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при пред`явлені позову.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави половину суми судового збору сплаченого позивачкою при звернені до суду в розмірі 605,60 гривень.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст.84, 180, 181, 191 Сімейного кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 31.10.2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави половину суми судового збору в розмірі 605,60 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 12.12.2024 року.

Суддя С.І. Колесник