Справа № 621/4184/24
Провадження № 2/621/1447/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області,

представник відповідача - Діхтяр Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

08.11.20224 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення в якому просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 .

На випадок свої смерті ОСОБА_2 за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 . Заповіт було посвідчено 11.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 596.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої увійшли: частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Зміївською ДРЕС 15.06.1993 №225; - земельна ділянка площею 0,061 га, з кадастровим номером: :01:005:0067, з цільовим призначенцям для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 691059 від 09.07.2001.

Померла ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала та була зареєстрована, в тому числі й на дату смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що станом на день смерті матері він мав зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 , але з липня 2022 року та по день смерті матері він постійно проживав разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом строк ніхто не звертався.

Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та заповітом до майна померлої та був впевнений, що прийняв спадщину після смерті матері шляхом постійного проживання зі спадкодавцем.

Так, 05.11.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 однак, приватним нотаріусом Сапко І.М. йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України на звернення з заявою про прийняття спадщини та ненадання доказів спільного проживання зі спадкодавцем на час її смерті необхідних для прийняття спадщини, відповідно до вимог встановлених статтею 1268 Цивільного кодексу України.

Оскільки у позивача виникли труднощі в оформлені спадкових прав останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 12 листопада 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 16.12.2024.

16.12.2024 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не прибули.

Позивач ОСОБА_1 разом з позовом надав заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав в повному обсязі з підстав викладених в ньому.

Від голови Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області Діхтяра Д.М. до канцелярії суду надійшов лист відповідно до якого останні просив проводити розгляд справи за відсутності представника селищної ради, при вирішенні питання по суті покладався на розсуд суду.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є факт постійного проживання позивача разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 06.10.1953, актовий запис № 897 (а.с. 6).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт відповідно до якого все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт посвідчено в смт Слобожанське Чугуївського району Харківської області 11 серпня 2023 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 596 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 93 років померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 341 (а.с. 20).

За життя ОСОБА_2 була власником: частики в праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло виданого Зміївською ДРЕС 15 червня 1993 року згідно розпорядження (наказом) від 15.06.1993 № 225, зареєстрованого Зміївською ДРЕС у реєстровій книзі № 1-222, право власності на вказану квартиру в цілому у рівних частках зареєстроване за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в КП "Зміївське БТІ" 27.08.1993 книга № 1-26; земельної ділянки площею 0,061 га розташованої в АДРЕСА_4 , на території Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області (нині Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області), з цільовим призначенням "для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд", з кадастровими номерами :01:005:0067, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 349377277, дата формування 06.10.2023 (а.с. 12-18).

Відповідно до Довідки виданої Відділом центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області 14.05.2024 № 01-21/747, ОСОБА_2 була зареєстрована і постійно проживала по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , крім неї, на момент смерті за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був (а.с. 22).

З копії спадкової справи № 89/2024 заведеної приватним нотаріусом Чугуївського нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. 05.11.2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.11.2024, та наданої на виконання ухвали суду від 12.11.2024, вбачається, що в матеріалах справи наявна копія заповіту ОСОБА_2 складеного та посвідченого 11.08.2023 та зареєстрованого в реєстрі за № 596, будь які інші заяви від спадкоємців щодо прийняття спадщини або відмови від спадщини матеріали спадкової справи не містять, Свідоцтва про право на спадщину до майна померлої не видавалися (а.с. 35-48).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Сапко І.М. від 05.11.2024 № 226/02-14 наданого на заяву ОСОБА_1 , повідомлено щодо неможливості вчинення нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та не подання в строк передбачений 1270 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини (а.с. 23).

Відповідно до копії Паспорта громадянина України, серії НОМЕР_3 виданого Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області 25.01.2000 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 7).

Разом з тим, відповідно до Довідки від 20 липня 2022 року № 6309- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа 20 липня 2022 року, адреса фактичного місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 6 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідністю з частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців та наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування.

Згідно роз`яснень наданих в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у спорах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац 1 частини другої статті 3 Сімейного кодексу України).

На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 викладених у заяві, письмових доказів, судом достовірно встановлено, щоОСОБА_1 постійно проживав разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, через відсутність реєстрації місця проживання позивача у вказаній квартирі, він не має можливості надати нотаріусу документи, що підтверджують цей факт, у зв`язку з чим не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 1216-1218, 1220, 1221, 1268-1270 Цивільного кодексу України, статтями 2, 12, 13, 19, 76-81, 223, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.12.2024.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 : НОМЕР_4 ; адреса фактичного місця проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач Слобожанська територіальна громада в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: вул. Миру, буд. 7, с. Слобожанське, Чугуївський район, Харківська область, 63460, код за ЄРДПОУ: 04397508.

Головуючий: