Справа № 570/6318/24
Номер провадження 2-о/570/256/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці - адвоката Василюк В.В.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Рівненський РУП ГУНП в Рівненській області про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

Покликаючись на те, що 13 серпня 2024 року Рівненським районним судом Рівненської області в справі №570/3720/24 було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення ним 10 липня 2024 року домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та невиконання термінового заборонного припису.

Варто зазначити, що 10.07.2024 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено не лише протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 160626 та тимчасовий заборонний припис відносно кривдника серії АА№ 383088 за вчинення останнім домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 листопада 2024 року відносно ОСОБА_2 було внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджено копією витягу з ЄРДР .

Заявниця потерпає від насильницьких дій з боку чоловіка весь цей час. Його насильницькі дії стосовно неї виражаються у дії психічного насильства, що виражались у словесних образах нецензурною лайкою, погрозами, приниженнях її, залякуваннями її (психологічне насильство); застосуванням фізичного насилля, штовханнях, смиканнях (фізичне насильство).

У зв`язку з чим, заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

- Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 :;

- Заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 200 метрів до ОСОБА_1 ;

- Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- Заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням переоуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- Обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалими дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги заяви.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, були належним чином відповідно до ст.128-130 ЦПК України повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, заяв не подано.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про їх правовідносини, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку учасників, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність.

Суд встановив такі обставини.

Заявник та заінтересована ОСОБА_2 з 26.02.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Проте, спільне життя не склалося через різні погляди на життя та не сумісні характери, відсутність взаєморозуміння, згоди, взаємних прав та обов`язків.

Заявник вказує, що орієнтовно з весни 2018 р. чоловік почав поводити себе неадекватно, агресивно по відношенню до неї, вчиняв сварки, нецензурно ображав її, своїми діями здійснював домашнє насильство.

02 серпня 2024 року Рівненським районним судом Рівненської області в справі №570/3720/24 було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення ним 10 липня 2024 року домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

10.07.2024 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 160626 та тимчасовий заборонний припис відносно кривдника серії АА№ 383088 за вчинення останнім домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить відповідь заступника начальника ВП №1 Рівненського РУП А. Наконечного від 03.12.2024 р. №28190-2024 та засвідчена копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №383088.

Як убачається з витягу з ЄРДР 0000783, за заявою потерпілої ОСОБА_1 07 листопада 2024 року внесено відомості до ЄРДР про те, що 04.11.2024 р. приблизно о 01:00 год ночі її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 наніс заявниці тілесні ушкодження, у вигляді перелому ребер. Кримінальна кваліфікація правопорушення ч.1 ст. 122 КК України.

Заявниця вказує, що потерпає від насильницьких дій з боку чоловіка весь цей час. Його насильницькі дії стосовно неї виражаються у дії психічного насильства, що виражались у словесних образах нецензурною лайкою, погрозами, приниженнях її, залякуваннями її (психологічне насильство); застосуванням фізичного насилля, штовханнях, смиканнях (фізичне насильство).

Ч.9 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України. Відомостей про оскарження термінового заборонного припису заінтересована особа суду не надала.

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

За приписами п.п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення цього Закону обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Ч.2 ст.3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько), дитина (діти), вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка). Ч.ч.2, 3, 4 ст.26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов таких висновків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.ст.1, 3 Конституції України). Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.28, ч.1 ст.29, ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 3 Конституції Українивизначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зіст.27 Конституції Україникожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначеноЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3,5-7,14 частини першоїст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першоїст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частиною третьоюст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першоїст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому (стала судова практика з 2019 по 2023 роки, справи №№363/3496/18; 452/317/19, 570/2528/20, 344/1046/21, 711/3693/22). Заявнику слід зазначити обставини, що свідчать про необхідність видачі обмежувального припису та докази, що їх підтверджують. Докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді: це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника; докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі №216/4309/21).

Дослідженням наданих заявником доказів, встановлено, що її доводи знайшли своє підтвердження, оскільки встановлено: наявність конфлікту між заявницею ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 , що мало наслідком неодноразові звернення заявниці із заявою про вчинені адміністративні та кримінальні правопорушення до органів поліції.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наявний факт систематичного вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї щодо заявниці ОСОБА_1 , його дії мають ознаки психологічного та фізичного домашнього насильства та є такими, що порушують психологічну та фізичну недоторканість потерпілої, порушують права її та її дітей на життя в безпечному середовищі, а тому заявниця, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків можливого повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, а тому вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

З урахуванням того, що у зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 до органу досудового розслідування в порядку ст.214 КПК України, зазначені нею обставини підлягають розслідуванню та перевірці в порядку кримінального судочинства у визначені чинним кримінальним процесуальним законодавством строки, суд вважає, що строк дії обмежувального припису слід визначити на підставі ст.350-6 ЦПК України в шість місяців.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що в силу положень ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Щодо порядку виконання рішення суд звертає увагу на таке.

Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.259, 294, 350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Рівненський РУП ГУНП в Рівненській області про видачу обмежувального припису - задоволити повністю.

Видати строком на 6 (шість) місяців обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , яким :

- Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 :;

- Заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення) з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- Заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- Обмежити спілкування ОСОБА_2 а з постраждалими дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Рівненський РУП ГУНП в Рівненській області, адреса: м.Рівне, вул. П.Могили, 41.

Повне судове рішення складено 12.12.2024 р.

Суддя: Гнатущенко Ю.В.