УХВАЛА

12 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 210/1532/23

провадження № 61-16036 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про самовідвід суддів Верховного Суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді справи закасаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору застави припиненим, зняття заборони відчуження на майно, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 23 липня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О. В. задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано припиненою заставу за договором застави від 24 грудня 2003 року № 0156-3, який укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» відносно нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Панченко А. А. 24 грудня 2003 року.

Зобов`язано зняти заборону відчуження квартири та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна щодо квартири за вказаною адресою.

02 грудня 2024 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд», подавдо Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Білоконь О. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

12 грудня 2024 року суддями Верховного Суду: Білоконь О. В., Осіяном О. М., Сакарою Н. Ю. заявлено самовідвід із підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

На обґрунтування підстав для самовідводу посилаються на те, що названі судді брали участь у справі № 210/1532/23 та виклали свою позицію у постанові Верховного Суду від 23 липня 2024 року, касаційне провадження № 61-13380св23, за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О. В. на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року. За наслідками розгляду касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О. В. задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про самовідвід колегії суддів, Верховний Суд виходить з такого.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З огляду на викладене та враховуючи те, що судді Верховного Суду: Білоконь О. В., Осіян О. М., Сакара Н. Ю., брали участь у розгляді справи № 210/1532/23 за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мотуза О. В. на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 серпня 2023 року та висловили свою правову позицію щодо застосування норм матеріального та процесуального права, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у цій справі та забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяв про самовідвід суддів.

На підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заяви суддів Верховного Суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., про самовідвід підлягають задоволенню, а справа - передачі для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. задовольнити.

Відвести суддів Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакару Н. Ю. від участі у розгляді касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у цій справі.

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року (касаційне провадження 61-16036ск24) передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара