Справа №443/1759/23
Провадження №2-с/443/17/24
УХВАЛА

про скасування судового наказу

13 грудня 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 Жидачівським районним судом Львівської області у справі №443/1759/23, провадження № 2-н/443/473/23 було видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (м.Київ, вул.Шолуденка, 1, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», м.Києва, МФО 300465) заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 18 373 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят три) гривень 99 копійок та 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок витрат на сплату судового збору.

Заявник ОСОБА_1 09.12.2024 звернувся в суд із заявою про скасування судового наказу Жидачівського районного суду Львівської області від 12.10.2023, покликаючись на те, що при зверненні в Ощадбанк в кінці листопада 2024 року йому відмовили в отриманні пенсії в зв`язку з арештом рахунку і показали про це постанову виконавця від 04.11.2024 про виконання виконавчого листа № 443/1759/23, виданого 05.09.2024 Жидачівським районним судом про стягнення з останнього на користь ТзОВ ГПК «Нафтогаз України» 18 373,99 грн боргу та 268,40 грн судового збору. Про розгляд справи про це, чи судового наказу або рішення йому нічого відомо не було, що є підставою для поновлення строку на оскарження. Оплата за спожитий газ в його будинку проводилась регулярно, щомісяця (особовий рахунок НОМЕР_3 ), що підтверджується рахунком за спожитий газ за жовтень 2024 рік виданий стягувачем, з якого видно, що поточна оплата за вересень 272,36 грн сплачена, а нарахована за жовтень 213,01 грн підлягає до оплати, боргу немає. Наведене свідчить про незаконність дій стягувача і необхідності скасування судового наказу на підставі якого виданий виконавчий лист про стягнення неіснуючого у нього боргу.

Згідно з ч. 1,2 ст. 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк,встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними,крім випадків, коли цим Кодексом встановлено не можливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З матеріалів справи вбачається, що конверти з судовим наказом направлені на адресу ОСОБА_1 повернулись до суду із відмоткою засобу поштового зв`язку «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання», а відтак суд вважає що це є поважною причиною для поновлення останньому строку на подачу заяви про скасування судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника ОСОБА_1 проти вимог стягувача вказує про наявність спору про право. При цьому, закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, тому відповідна заява боржника є достатньою підставою для скасування судового наказу.

В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

У відповідності до ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановленихст.382 ЦПК України 2004 року(ст.445 ЦПК України у редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача), передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.

Стягнуті в процесі виконання рішення суду витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця не є грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

За змістом ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В матеріалах справи міститься постанова про арешт коштів боржника від 04.1.2024 ВП №76457882 , однак немає доказів у якому розмірі із ОСОБА_1 було стягнуто кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а відтак заява в частині вирішення питання про поворот виконання по даному наказу до задоволення не підлягає.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу Жидачівським районним судом Львівської області у справі №443/1759/23 від 12.10.2023 є обґрунтованою, підстави для її повернення відсутні, а тому така підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 170-171, 444 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/1759/23, провадження № 2-н/443/473/23, відповідно до якого наказано стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (м.Київ, вул.Шолуденка, 1, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», м.Києва, МФО 300465) заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 18373 (вісімнадцять тисяч триста сімдесят три) гривень 99 копійок та 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок витрат на сплату судового збору.

В задоволені решти заявлених вимог відмовити.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г. Равлінко