Провадження № 2/369/2515/24
03.12.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
секретаря Липченко О.С.,
за участі представника позивачів ОСОБА_1 ,
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В., про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що постановами приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвой О. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії: № 154/02-14 від 29.09.2023 р., 155/02-14 від 02.10.2023 р. та 156/02-14 від 02.10.2023 р. їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/10 частку кожному в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , роз`яснено право на звернення до суду.
Обгрунтовуючи відмову, нотаріус покликається на те, що дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 - ОСОБА_5 для з`ясування відомостей щодо квартири до нотаріуса не з`явилась, на відсутність волевиявлення сторін та правовстановлюючих документів на квартиру. Таким чином, позивачі вимушені звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру, яка входить до складу спадщини, оскільки відмова нотаріуса перешкоджає позивачам, що прийняли спадщину, вирішити питання щодо оформлення спадкових прав.
Позивачі вважають, що свідома бездіяльність відповідача, яка полягає: у неявці до нотаріуса, неподанні правовстановлюючих документів на майно, не зверненні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину створює невиправдані перешкоди реалізації спадкових прав позивачів щодо нерухомого майна, вказує не невизнання відповідачем їх права власності. Зважаючи на те, що оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру знаходиться у відповідача, який відмовляється його надати нотаріусу, - вважають, що ця обставина унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтв про право на спадщину, відтак у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
З урахуванням вищенаведеного, позивачі просять суд:
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом;
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом;
визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом;
вирішити питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів, - витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву копію договору купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тріфоновою Т.А. від 01лютого 2016 року за реєстровим №249 та копії документів на підставі яких його посвідчено; витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвой О. В. копію спадкової справи №23/2020.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
При розгляді справи представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 підтримав доводи позовної заяви, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками та всі судові повістки направлялись відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, але конверти повертались з відміткою «Адресат відсутній», що відповідно до ст.128 ЦПК є налжегним повідомленням. Крім того, відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на сайті суду.
Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. у судове засідання не з`явився, представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 14.10.2000 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .
У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
01 лютого 2016 року ОСОБА_5 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 249192919 від 22.03.2021 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , у віці 39 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .
04 серпня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. завела спадкову справу № 23/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .
Із заявами про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої О. В. звернулись : 04 серпня 2020 року - ОСОБА_5 (дружина спадкодавця), 10 листопада 2020 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_3 (батько та мати спадкодавця відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ).
Відповідно до довідки ПП «Керуюча компанія «ВЖРЕП №9» № 603 від 12 березня 2021 року на день смерті спадкодавця разом із ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_5 та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Відтак, позивач ОСОБА_4 є таким, що прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Для успадкування частки спірної квартири: 27 вересня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, 02 жовтня 2023 року з такими ж заявами звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Постановами приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвой О. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії: № 154/02-14 від 29.09.2023 р., 155/02-14 від 02.10.2023 р. та 156/02-14 від 02.10.2023 р. - позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/10 частку кожному в праві власності на квартиру, роз`яснено право на звернення до суду.

Зміст постанов нотаріуса зводиться до того, що позивачами не надано правовстановлюючих документів на спірну квартиру, посилається на неможливість встановити наявність чи відсутність шлюбного договору, чи є квартира спільною сумісною власністю подружжя, чи є особистою приватною власністю ОСОБА_5 , оскільки остання до нотаріуса не з`явилась, відповідних документів не надала, а інформації в реєстрах не достатньо для з`ясуваня цих обставин.

На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_6 є син, ОСОБА_4 , син ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_5 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Родинні відносини спадкодавця з зазначеними спадкоємцями підтверджуються матеріалами спадкової справи № 23/2020.

Інших спадкоємців судом не встановлено, позивачами не повідомлено.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Спадкуванню підлягає належна спадкодавцеві частка квартири, за наявність п`яти спадкоємців першої черги, - розмір частки кожного становить - 1/10.

Як визначено в ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її

Згідно з ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності з ч. 2 ст.1220 Цивільного кодексуУкраїни часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20).

Верховний Суд неодноразово приходив до висновку, що якщо оригінал правовстановлюючого документу знаходиться у відповідача, який відмовляється його надати нотаріусу, і ця обставина унеможливлює видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом та вказує на існування об`єктивних перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим визнання за позивачем права власності на частку у праві спільної власності на нерухоме майно в порядку спадкування є ефективним способом захисту його порушеного права. (Постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 463/4616/18, від 21 березня 2018 року у справі № 199/9502/15-ц, від 19 грудня 2018 року у справі № 674/1307/15-ц).

Пунктом 12 договору купівлі-продажу спірної квартири від 01.02.2016 року № 249 визначено, що цей договір посвідчено за згодою чоловіка покупця, ОСОБА_6 , викладеною в заяві від 01.02.2016 року № 248.

Зміст заяви від 01.02.2016 р. № 248 вказує на те, що ОСОБА_6 надав згоду своїй дружині ОСОБА_5 , з якою перебував у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2000 року, на купівлю квартири АДРЕСА_3 та на укладення у зв`язку з цим договору купівлі-продажу квартири, повідомлено про те, що шлюбний договір між ними не укладався.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя, зокрема про це зазначено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 липня 2021 року у справі № 161/8116/19 (провадження № 61-22259св19), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2023 року у справі № 357/9482/21 (провадження № 61-12596св22).

Відтак, спірної квартири, яка належала ОСОБА_6 , успадковується на загальних підставах.

Суд, оцінивши подані позивачами докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва Олена Володимирівна про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 45 м2, житловою 18,4 м2, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 45 м2, житловою 18,4 м2, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 45 м2, житловою 18,4 м2, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_9 ) судові витрати на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) у розмірі 1 610,60 грн.; на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) у розмірі 1 073,80 грн.; на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_8 ) у розмірі 1 073,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 12 грудня 2024 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ