Провадження № 2-о/161/713/24
У Х В А Л А

12 грудня 2024 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 20.11.2011 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 у якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що 05.05.2021 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано, після розірвання шлюбу він повністю взяв на себе обов`язки утримувати та виховувати сина. Зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.06.2022 року визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним. Мати ОСОБА_2 самоусунулась від виховання сина, уникає контактів із ним, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток, його навчання та виховання, проживає окремо в іншому місці. Головною причиною самоусунення матері від виховання сина є те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька Волинської області» та має психічне захворювання, яке ставить під загрозу здоров`я сина.

Крім того зазначає, що встановлення факту самостійного виховання сина має для нього правове значення, а саме для отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в період воєнного стану для виконання свого обов`язку по вихованню сина.

Дослідивши матеріали справи та надання докази, суддя установив таке.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення матері/батька батьківських прав.

Обґрунтовуючи заяву про встановлення факту самостійного виховання дитини, заявник посилається на ухилення матір`ю дитини від виконання своїх батьківських обов`язків.

Водночас, в силу статей 150, 155, 164 СК України, ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дитини є різновидом порушення прав дитини, і може бути підставою для притягнення до юридичної відповідальності, зокрема і позбавлення батьківських прав.

Доведення фактів порушення прав особи не може відбуватись в рамках окремого провадження, оскільки передбачає наявність спору про право.

Таким чином, незалежно від заявленої мети встановлення юридичного факту, під час розгляду цієї справи суду, у межах доводів заяви необхідно встановити, зокрема факт ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що свідчить про наявність спору про право, і тому є неможливим в порядку окремого провадження.

Враховуючи наведення суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260,-261, 293, 315, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк