Справа № 703/6572/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 грудня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою, в якій просить виділити йому в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та у приватну власність будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частину житлового будинку літ. «А-1, а-а2» у укладі приміщень: кімната 2-3 площею 9,2 кв.м., 2-2 площею 12,0 кв.м. та 2-1 площею 12,0 кв.м., а також надвірні споруди та будівлі: житловий будинок (літ. «Ж-2»), прибудова (літ. «ж1»), підвал («п/д»), ганок, літня кухня (літ. «И-1»), сарай (літ. «К»), огорожа (1, 2), колодязь (літ. «к»), підпірна стінка (№5), припинивши право спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі за вищевказаним позовом встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Так, п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що позов, з яким він звернувся до суду, є позовом немайнового характеру.

Однак, суддя зазначає, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Частиною 3 ст.364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, позов про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, є позовом майнового характеру, оскільки позивач як власник реалізує своє право спільної часткової власності на майно шляхом виділу частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

З врахуванням викладеного, посилання ОСОБА_1 у позовній заяві, що даний позов є позовом немайнового характеру, є хибними.

Згідно п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки не містить ціни позову.

Крім того, згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №160384207 від 11 грудня 2024 року, згідно якої позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок.

Враховуючи твердження позивача ОСОБА_1 , що даний позов є позовом немайнового характеру, суддя приходить до висновку, що вищевказана сума судового збору сплачена позивачем за розгляд судом однієї вимоги немайнового характеру, а не за розгляд судом вимоги майнового характеру.

При цьому, приймаючи до уваги відсутність у позовній заяві ОСОБА_1 відомостей щодо ціни позову та вартості спірного нерухомого майна, суддя позбавлений об`єктивної можливості встановити, що сплачений позивачем розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову.

За вказаних обставин, позивачу ОСОБА_1 необхідно визначити ціну позову, яка має дорівнювати реальній ринковій вартості, станом на день звернення до суду з даним позовом, спірному нерухомому майну, або тотожному за видом, площею, характеристиками, розташуванням об`єкту нерухомого майна, з наданням до суду доказів на підтвердження вартості нерухомого майна, або доказів на підтвердження вартості аналогічного за цими ж параметрами нерухомого майна, а також, у разі недостатності судового збору, який вже сплачений за вищевказаною квитанцією, надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви за вимогу майнового характеру, який підлягає до сплати у розмірі 1 відсотку від встановленої ціни позову.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху до усунення вищевказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.175, 177, 185, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Ігнатенко