Справа № 189/2994/24
У Х В А Л А

Іменем України

16.12.2024 року селище Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Жилкомсервіс» () про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

Заявник, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» () звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника, ОСОБА_1 , на користь заявника, заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги (з вивезення твердих побутових відходів та водовідведення) за період з 01.01.2020 року по 01.09.2024 року у розмірі 5391,00 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу та доданими до неї копіями документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суддя приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення із боржника заборгованості за спожиті комунальні послуги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення цих вимог закону у заяві не зазначаються відомості про наявність або відсутність електронного кабінету боржника.

Згідно з положеннями ч. 6 статті 14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

При цьому, 18 жовтня 2023 року набув чинності Закон України № 3200-IX щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Разом з тим, подана заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Також, згідно з п.2-1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відтак, оскільки заявник є юридичною особою, а отже в силу вимог ч. 6 ст. 14 ЦПК України для звернення до суду зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, а відомості про його реєстрацію, що передбачено статтею 163 ЦПК України, матеріали заяви не містять, суд вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Таким чином, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2-1 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.95, 160, 161, 163, 165, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» () про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги (з вивезення твердих побутових відходів та водовідведення) за період з 01.01.2020 року по 01.09.2024 року у розмірі 5391,00 грн.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.п.1, 2-1 ч.1 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику на адресу, зазначену у заяві про видачу судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя О.В. Чорна