Провадження № 2/752/5132/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати за договором оренди, неустойки та заборгованості за спожиті комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати за договором оренди, неустойки та заборгованості за спожиті комунальні послуги.

В обгрунтування своїх вимог зазначають, що позивачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 09.01.1998 року, зареєтрованого на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна", та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2022 року. 20 травня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди житла строком на 12 місяців, відповідно до п. 2.2 якого розмір арендної плати за користування житлом за взаємною згодою сторін складає 12 000 грн. щомісячно. Крім сплати орендної плати орендар зобов"язувався здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги (згідно лічильників: елекроенергію, газ, холодну воду та водовідведення) опалення та послуги ЖЕКу згідно отриманих квитанцій.

З 20 вересня 2023 року ОСОБА_3 почала порушувати взяті на себе зобов`язання за договором оренди по оплаті орендної плати та комунальних платежів. Станом на травень 2024 року її заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 84 000 грн. та комунальним платежам у розмірі 18 346,62 грн. Для врегулювання спору позивачі направили відповідачу письмові претензії про припинення договору, односторонню відмову від договору та вимогу звільнити приміщення квартири, проте вказані вимоги залишилась без реагування.

За таких підстав, позивачі просили розірвати договір оренди (найму) житла від 20 травня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідачів заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 84 000 грн. та комунальним платежам у розмірі 18 346,62 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 38)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2024 року закрито провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати за договором оренди, неустойки та заборгованості за спожиті комунальні послуги

14 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність.

15 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

У заяві про збільшення позовних вимог представник позивачів просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 207 514,15 грн., яка складається з 6 589,00 грн. недоплати за період з 16 травня 2023 року по 16 вересня 2023 року, 84 000 грн. орендної плати за період з 16.10.2023 року по 16.05.2024 року та 83 016,32 грн. неустойки за період з 16.05.2024 року по 30.08.2024 року, а також 33 908,83 грн. заборгованості по комунальним платежам.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виселення шляхом вивільнення приміщення.

В судове засідання представник позивача подала заяву про судовий розгляд без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.метрів, жтловою площею 36,2 кв.метри, належить на праві спільної часткової власності позивачам, а саме

- 1/20 частина ОСОБА_1 на підставі договору міни від 09.01.1998 року, зареєтрованого на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна",

- 5/20 частину ОСОБА_1 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2022 року,

- 9/20 частин ОСОБА_2 на підставі договору міни від 09.01.1998 року, зареєтрованого на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна",

- 5/20 частина ОСОБА_2 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2022 року.

16 травня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди житла, відповідно до п. 1.2 якого в користування була передана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Житло передавалося орендарю строком на 12 місяців з 16 травня 2023 року по 15 травня 2024 року. (п. 1.4)

Згідно п. 1.5 договору житло використовується для прожвання у ньому згідно терміну договору наступних осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Розмір орендної плати за користування житлом за взаємною згодою сторін складає 12 000 грн. щомісячно. Орендар зобов"язується сплачувати орендодавцю орендну плату щомісячно з 10 по 15 число попереднього місяця оренди, за поточний місяць оренди. (п.п. 2, 2 та 2.3)

Згідно п. 2.5 договору крім сплати орендної плати орендар зобов"язується здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги (згідно лічильників: елекроенергію, газ, холодну воду та водовідведення) опалення та послуги ЖЕКу згідно отриманих квитанцій.

З вересня 2023 року відповідач ОСОБА_3 порушує взяті на себе зобов`язання за договором оренди по оплаті орендної плати. Станом на 30 серпня 2024 року сума заборгованості по сплаті орендної плати становить 90 589,00 грн., яка складається з 6 589,00 грн. недоплати з орендної плати за період з 16 травня 2023 року по 16 вересня 2023 року, 84 000 грн. орендної плати за період з 16.10.2023 року по 16.05.2024 року

23 серпня 2023 року позивачі на адресу відповідачів направлене повідомлення про припинення договору.

21.09.2023 року позивачі повторно направили відповідачам повідомлення-вимогу про односторонню відмову від договору та звільнення приміщення квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту ст. ст. 12, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Частиною 3 ст.815 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: невнесення наймачем плати за найм житла за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що договір оренди квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , був укладений 16 травня 2023 року з ОСОБА_3 , тому вона є належним відповідачем у справі.

ОСОБА_3 порушив свої зобов`язання за договором оренди, має заборгованість по сплаті орендної плати. Заперечуючи проти позову, відповідач не надала суду належних та допустимих доказів виконання своїх зобов`язань за договором оренди, а також на спростування розміру заборгованості. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , який є стороною договору оренди, про розірвання договору оренди від 16 травня 2023 року, укладеного з ОСОБА_3 , та стягнення з неї заборгованості з орендної плати у розмірі 90 589,00 грн., яка складається з 6 589,00 грн. недоплати з орендної плати за період з 16 травня 2023 року по 16 вересня 2023 року, 84 000 грн. орендної плати за період з 16.10.2023 року по 16.05.2024 року.

Щодо вимог позивачів про стягнення неустойки у розмірі 83 016,32 грн. відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України суд зазначає наступне.

За частиною першою статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що строк дії договору оренди від 16 травня 2023 року сторонами визначено з 16 травня 2023 року по 15 травня 2024 року. (п. 1.4 договору)

З 16 травня 2024 року, тобто після припинення строку дії договору оренди відповідач продовжувала користуватись належною позивачам квартирою без укладення з ними відповідного договору.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Неустойка згідно із частиною другої статті 785 ЦК України розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

Водночас неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Отже, неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним.

Встановивши, що орендоване майно власнику не повернуто, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача неустойки відповідно до частини другої статті 785 ЦК України за період з 16 травня 2024 року по 30 серпня 2024 року у розмірі 83 016,32 грн. (41 508,16 х 2)Відповідач на підтвердження своїх заперечень жодних доказів не надала, житлове приміщення, які вона займала та відмовлялася їх звільнити, належить позивачам, відповідач після закінчення договору оренди займала їх неправомірно, а тому повинна сплатити на користь позивача ОСОБА_1 , який є стороною договору оренди, неустойку.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з комунальних платежів у розмірі 33 908,83 грн., на думку суду, не підлягають задоволенню, оскільки позивачі не надали суду доказів оплати ними вказаних послуг.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задовлення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів судовий збір.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати за договором оренди та заборгованості за спожиті комунальні послуги - задовольнити частково.

Розірвати укладений 20 травня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір оренди (найму) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Комунарськ Луганської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати у розмірі 90 589,00 грн., 83 016,32 грн. неустойки та 2 075,14 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2024 року.

Суддя