Справа № 646/8970/24
Провадження № 2/646/3157/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Чорної Б.М.,

за участю секретаря судового засідання Машко П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Молчанової Юлії Юріївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Молчанової Ю.Ю. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку із надвірними будівлями загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позивач зазначила, що є донькою ОСОБА_4 , яка померла 2021 році. За життя померлій належав житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07 лютого 1987 року, який посвідчений Першою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер № 1-ДН-156. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із відповідного житлового будинку із надвірними будівлями. 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Орловською В.Г. була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 27 січня 2022 року. У зв`язку із воєнними діями ПН ОСОБА_5 змінила адміністративно - територіальну одиницю для ведення нотаріальної діяльності. У подальшому спадкову справу після смерті ОСОБА_4 вела ПН ХМНО Гуменна Л.П. Листом від 16 липня 2024 року ПН ХМНО Гуменна Л.П. повідомила, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є позивач у справі, як донька на частку спадщини; та онуки померлої доньки спадкодавця ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивачки ОСОБА_6 , відповідачі у справі, як особи, які були зареєстровані разом із померлою за однією адресою на час відкриття спадщини, на частку спадщини. 05 серпня 2024 року ПН ХМНО Гуменною Л.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 1794, відповідно до якого позивачу у справі ОСОБА_1 належить частка житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4 . Право власності на частку спірного майна належним чином зареєстровано за позивачем у справі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 05 серпня 2024 року. Постановою від 05 серпня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу у справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу частку спадкового майна. Обґрунтування відмови нотаріуса: частку спірного майна спадкують онуки померлої відповідно до вимог статті 1266 ЦК України, в рівних частинах кожен (по / частці) після смерті баби, мати яких, донька спадкодавця, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (раніше). Неможливість оформлення спадкових справ у нотаріуса та відмова у вчиненні нотаріальної дії з таких підстав і стали причиною звернення до суду із вказаним позовом. Померла ОСОБА_4 за життя не залишила заповіту, тому спадкування після її смерті відбувається за законом. І дійсно, якщо б станом на листопад 2021 року (дата смерті матері позивача) сестра позивача була б жива, то рідні сестри спадкували б після смерті матері у рівних частинах по частині кожна. Онуки спадкодавця, відповідачі у справі, не зверталися до нотаріуса у межах передбаченого законом строку із заявами про прийняття спадщини. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначив, що онуки спадкодавця, відповідача у справі, спадщину фактично прийняли, оскільки були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявили про відмову від спадщини. Разом із тим, ОСОБА_4 на час своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та була знята з реєстрації лише 08.12.2021 року у зв?язку із смертю, що підтверджується довідкою Департаменту реєстрації від 08 грудня 2021 року. За життя спадкодавця у провадженні Червонозаводського районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа № 646/6821/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Звертаючись до суду із відповідним позовом, ОСОБА_4 зазначала, що чоловік померлої доньки - ОСОБА_7 , та онуки - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тривалий час не мешкають у вказаному житловому будинку, не сплачують комунальні послуги, не приймають участь в утриманні майна, особисті речі відсутні, виїхали за власним волевиявленням, просила визнати їх такими, що втратили право користування житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04 грудня 2019 року у справі № 646/6821/18 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю: визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 наступних осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (онук, відповідач 2 у цій справі); - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (онук, відповідач 1 у цій справі); - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (онука). Відповідне судове рішення набуло законної сили 08 січня 2020 року. Тобто, ще за життя ОСОБА_4 її онуки, відповідачі у справі, рішенням суду, що набуло законної сили, були визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та 08 січня 2020 року зазначених у рішенні суду осіб було фактично знято з реєстрації 08 грудня 2021 року, що підтверджується довідкою Департаменту реєстрації ХМР від 08.12.2021 року, тобто вже після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, відповідачі у справі станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 (дата смерті ОСОБА_4 ) лише формально залишалися бути зареєстрованими за місцем проживання спадкодавця, адже задовго до цього покинули житлове приміщення за власною згодою, тривалий час там не проживали, не утримували майно, не несли жодних витрат з оплати житлово - комунальних послуг, за вказаною адресою фактично не проживали, і станом на 03.11.2021 року вже було судове рішення, що набуло законної сили, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Так, під час розгляду справи № 646/6821/18 судом та після цього, до самої смерті ОСОБА_4 , остання проживала разом із своєю донькою - ОСОБА_12 , позивачем у справі. Онуки (відповідачі у справі) спадкодавця ОСОБА_4 навіть не були присутні на похороні останньої. Для реалізації свого права на спадкування кожен із відповідачів відповідно до вимог ЦК України мав прийняти спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 протягом б-місячного строку. Ані відповідач 1, ані відповідач 2 із відповідною заявою до нотаріуса не зверталися. Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , є її донька, позивач у справі, ОСОБА_1 , яка має право на все спадкове майно у цілому. З огляду на те, що нотаріус відмовився видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, у відповідності до зазначених правових норм у позивача існують обґрунтовані підстави звернутися до суду з відповідним позовом.

19 серпня 2024 року ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання.Витребувано докази.

05.09.2024 року на виконання ухвали від 19.08.2024 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуменна Л.П. надала до суду належним чином засвідчені: копію матеріалів спадкової справи за № 08/2024, заведеної 27.01.2022 після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

02 жовтня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Молчанова Ю.Ю. подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку із відсутністю адресата за адресою доставки. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється.

Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків в судовому засіданні, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько ОСОБА_13 , мати ОСОБА_4 , про що зроблений відповідний актовий запис 409 (а.с.15).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 15 червня 1995 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис №15, про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , після державної реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_15 » ( а.с.16).

26 січня 1999 року шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_1 розірвано, про що Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харкова зроблено запис №24, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_15 » ( а.с.18)

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , у віці 82 роки померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції зроблено актовий запис № 22045, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 04 листопада 2021 року (а.с.21).

Довідкою до форми №106/о №189 причиною смерть ОСОБА_4 стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.22)

Відповідно до договору дарування від 07 лютого 1987 року, що посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Шептухою О.О., ОСОБА_16 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла у дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 484 кв.м., розташований жилий будинок, змішаний, жилою площею 32,9 кв.м. та надвірні будівлі : сарай літ. «В», вбиральна літ. «Б» та огорожа № 1-4, зареєстрованого в реєстрі за № 1-ДН-156, зареєстрованого 17 лютого 1987 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за реєстровим №53327 року. (а.с.23-26)

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68277854 від 27.01.2022 приватним нотаріусом Орловською В.Г. до Спадкового реєстру було внесено запис про реєстрацію спадкової справи № 69045311 після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.27)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_17 народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 , батько ОСОБА_13 , мати ОСОБА_4 , про що зроблений відповідний актовий запис 10034 (а.с.19).

16.07.2024 ОСОБА_1 отримала відповідь за вих. № 84/01-16 від приватного нотаріуса Гуменної Л.П. про те, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 на частку спадщини, та внуки спадкодавця, які спадщину прийняли, проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати яких, дочка спадкодавця, ОСОБА_18 , 1967 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , - на частку спадщини (а.с.28-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТМ747572, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу від 05.08.2024 року вбачається, що частку житлового будинку видано ОСОБА_1 , а частку ще не видано, спадкова справа № 08/24, про що зроблений відповідний запис № 1794, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 05.08.2024 року (а.с.30-31).

Згідно з ч. 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд зазначає, що відповідно до заочного рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.12.2019 року, яке набрало законної сили 08 січня 2020 року, визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловими приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с.35-37).

Відповідно до довідки про зареєстрований у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади м.Харкова станом на 15.08.2024 рік за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована тільки ОСОБА_1 (а.с.105).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для оформлення права власності в порядку спадкування за законом на неохоплене заповітом майно частки житлового будинку з надвірними будівлями, проте їй відмовлено у нотаріальному оформленні майнових прав на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей будинок.

Зокрема, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. від 05.8.2024 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом частки житлового будинку за номером АДРЕСА_1 , яку спадкують відповідно до ст.1266 ЦКУ, внуки спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частках кожен по частці кожен, після смерті баби, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що проживала у місті за адресою: АДРЕСА_1 , мати яких, дочка спадкодавця, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.32-33).

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 глави 10 Порядку № 296/5).

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, обов`язковою підставою для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є наявність реальних та достатніх перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , пояснили, що вони є сусідами, оскільки проживають навпроти будинку АДРЕСА_1 , знають позивачку та знали померлу ОСОБА_4 , підтвердили те, що давно не бачили відповідачів, а ОСОБА_1 проживала з померлою на день смерті.

Перевіривши матеріали спадкової справи № 08/2024, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що були направлені на адресу суду відповідно до ухвали про витребування доказів приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гуменною Л.П. листом від 02.09.2024 року № 115/02-14, що надійшли на адресу суду 05.09.2024 року та зареєстровані за вхідним № 37798, встановлено, що спадкова справа зареєстрована на підставі заяви позивача по справі ОСОБА_1 , поданої 27 січня 2021 року.

Згідно матеріалів спадкової справи № 08/2024 встановлено, що інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або з заявою про відмову від прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має (а.с.121-252).

Відповідно до правил, обумовлених частинами 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, а також те, ОСОБА_4 не склала заповіту, з урахуванням того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були зареєстровані та фактично не проживали за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не зверталися з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини або відмову від неї, та оскільки інших спадкоємців не має, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем на прийняття спадщини, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню.

Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Молчанової Юлії Юріївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на частку житлового будинку із надвірними будівлями загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

представник позивача - адвокат Молчанова Ю.Ю., що діє на підставі ордеру, свідоцтво про право на заннятя адвокатською діяльністю №1026;

відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 16 грудня 2024 року.

Суддя Б.М.Чорна