Справа № 2-3587/11
Провадження № 2-зз/947/187/24
УХВАЛА

03.12.2024

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Луняченко В.О.,

при секретарі судового засідання Макаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3587/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Про Кредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, застосованих ухвалою суду від 15.09.2011 року,

ВСТАНОВИВ:

20.11.24 з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Киїхвського районного суду м.Одеси №2-3587/11 від 15.09.2011 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,звернувся адвокат БлохінМикола Юрійович.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, відомості про що містяться в матеріалах справи.

З боку представника заявників- адвоката Блохіна М.Ю.. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він вимоги щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав та просить заяву задовольнити.

Так, судом встановлено наступні обставини у справі.

В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа № 2-3587/11 за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За клопотанням позивача ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.09.2011 року судом застосовано заходи забезпечення позову у вигляді тимчасової заборони виїзду за межі України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також тимчасової заборони видачі паспорту для виїзду за кордон.

21.11.2011 року у справі постановлено заочне рішення про задоволення позову, яке ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2013 скасовано та призначений розгляд справи в загальному порядку.

Так рішенням Київського районного суду м.Одеси від 24.04.2013 року позов банку задоволений та стягнуто з відповідачів на користь Пат «ПроКредит банк» заборгованість за рамковою угодою №746 від 31.10.2007 та укладених на підставі договорів про надання траншу в розмірі 3526047,60 гривень, а також стягнуто судові витрати. Однак дане рішення, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 25.10.2013 змінено в частині стягнення судових витрат в іншій частині рішення Київського районного суду м .Одеси від 24.04.2013 залишено без змін.

Відповідно до відповіді АТ «ПроКредит Банк» від 18.09.2024 р. № 18-09-24/50 повідомлено, що усі права вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 відступлені на користь нового кредитора - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», яке змінило найменування на ТОВ «Свеа Фінанс», а тому не здійснює обслуговування даних кредитних зобов`язань.

На теперішній час рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013 року фактично виконано, а інформація про ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як боржників відсутня у реєстрі виконавчих проваджень, щодо них не відкрито виконавчих проваджень, а відкриті провадження завершені, спір вирішено по суті, а відтак діючі обмеження є неправомірними.

При цьому, наявність нескасованих засобів забезпечення позову перешкоджають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у реалізації їх права на перетин державного кордону та отримання паспортного документу для виїзду за кордон, що стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну (ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в України громадян України»), ч. 5 ст. 6 даного Закону передбачено можливість обмеження у праві на виїзд громадян в тому числі у випадку наявності факту ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді АТ «ПроКредит Банк» від 18.09.2024 р. № 18-09-24/50 усі права вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 відступлені на користь нового кредитора - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», яке змінило найменування на ТОВ «Свеа Фінанс», а тому не здійснює обслуговування даних кредитних зобов`язань.

З Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 12.11.2024 р. щодо ОСОБА_1 інформація відсутня, З Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 12.11.2024 р. щодо ОСОБА_2 наявні виконавчі провадження ВП № 55950246 про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху; ВП № 76253994 у справах про адміністративне правопорушення, видане Тарутинським районним судом Одеської області;ВП № 76257500 про стягнення судового збору, видане Тарутинським районним судом Одеської області.

При цьому вищевказані ВП щодо боржника ОСОБА_2 не стосуються справи № 2-3587/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в межах якої накладалися відповідні обмеження.

Згідно відповіді Київського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) від 02.10.2024 р. № 121628 повідомлено, що за фактом надходження виконавчого листа № 2-3587/11 перебували:

виконавче провадження № 42445484 (про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу 1820 грн., завершено 27.06.2014 р. згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 21.04.1999 р., направлено за належністю до ВДВС Болградського РУЮ;

виконавче провадження № 42445049 (про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу 1820 грн., завершено 27.06.2014 р. згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 21.04.1999 р., направлено за належністю до ВДВС Болградського РУЮ.

Відповідно відповіді Болградського ВДВС у Белградському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 24.10.2024 р. № 40-32/25463 повідомлено, що у відділі перебували наступні виконавчі провадження:ВП № 48242520 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» у розмірі 1820,00 грн., яке 03.10.2016 р. було завершено згідно п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ з Постановою про повернення виконавчого документа направлено на адресу стягувача, виконавчий документ повторно до відділу не надходив.

Стосовно боржника ОСОБА_1 встановлено ВП № 48242697, яке перебувало на виконанні в Ізмаїльському ВДВС у Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса).

Відповідно відповіді Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 05.11.2024 р. № 86419 повідомлено, що у відділі перебували наступні виконавчі провадження:

ВП № 48242697 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» у розмірі 1820,00 грн., яке 24.11.2016 р. було завершено згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ з Постановою про повернення виконавчого документа направлено на адресу стягувача.

Інформація про завершення виконавчих проваджень Київського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), Ізмаїльського ВДВС у Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса), Белградського ВДВС у Белградському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) лише підтверджує факт, що на теперішній час у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні відкриті виконавчі провадження, що узгоджується з Інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 24.10.2024 р., копія якої долучена до даної заяви. Крім того, вищевказані виконавчі провадження стосувалися стягнення судового збору.

Таким чином на теперішній час та станом на час звернення до суду згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кодон України та розгляду справи судом, відкритих примусових проваджень відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно виконання виконавчих листів по справі № 2-3587/11 немає, а всі виконавчі провадження є завершеними.

На підставі аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» та виходячи з встановлених обставин, вбачається що строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 25.10.2016 року.

Відомості про поновлення такого строку в судовому порядку стягувачем - відсутні.

Таким чином, станом на момент подання цієї заяви стягувач втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості, а отже втратив можливість примусового стягнення боргу.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Тому, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та втрату стягувачем права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутність вжиття заходів щодо поновлення такого строку, встановлена судом заборона виїзду за межі України та видача паспортних документів для виїзду за кордон не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких спрямоване зазначене обмеження.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Подальше існування обтяження є безпідставним та обмежує права заявників.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Натомість, влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", §124 і рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик проти Венгрии", §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (постанова ВС від 28.10.2020 року по справі № 331/8 53 6/17-ц).

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 7, 8,11 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, заходи забезпечення позову у виді обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи та заборони у видачі паспортного документу для виїзду за кордон є тимчасовими засобами, які встановлюються на певний строк, а саме в межах забезпечення позову або до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Тому у суду є підстави для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.09.2011.

Керуючись ст. 158ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-3587/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Про Кредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, застосованих ухвалою суду від 15.09.2011- задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасової заборони виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) застосовані ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2011 у справі №2-3587/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Про Кредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасової заборони видачі паспорту для виїзду за кордон громадянам України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Направити для відому та виконання копію ухвали до Державної Прикордонної служби України, Управлінню МВС України в Одеській області.

Повна ухвала суду буде складена протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної її частини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повна ухвала складена 09.12.24.

Суддя В. О. Луняченко