Справа № 344/4444/21
Провадження № 22-ц/4808/753/24
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Баркова В.М., Бойчука І.В.

секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Тисменицького районного суду від 08 квітня 2024 року, у складі судді Гриньків Д.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 17 січня 2022 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі №344/4444/21 за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд рішення Тисменицького районного суду від 17 січня 2022 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Тисменицького районного суду від 17.01.2022 року, з нього на користь Івано-Франківської міської ради стягнуто безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 19 938,56 грн та судовий збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням заявник подав апеляційну скаргу, яка постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.04.2022 року залишена без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зазначив, що ухвалюючи рішення, суд для розрахунку розміру заборгованості суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за кадастровим номером 1:016004:0876, застосував нормативно грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 123 661,26 грн.

Вказував, що перегляд рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, відповідає закріпленому у Конституції України принципу судочинства як обов`язковість судового рішення та має на меті гарантування такої складової верховенства права як юридична визначеність, тобто неможливості існування двох взаємовиключних судових рішень. Зазначає, що істотна для справи обставина стала йому відома після прийняття Верховним Судом постанови від 25.01.2024 року у справі 500/2239/22.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 08 квітня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 17 січня 2022 року у зв?язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд рішення Тисменицького районного суду від 17 січня 2022 року задовольнити.

Зазначив, що підставою відмови у задоволені заяви, як зазначено в рішенні суду є те, що скасоване рішення у справі №344/4530/21 за позовом Івано-Франківської міської ради не було підставою для прийняття рішення у справі №344/4444/21, оскільки стосувалось іншої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦІК України за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення, постанови або ухвали, якими закінчено розгляд справи, що набрала законної сили. Підставою перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами можуть бути скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

У постанові Верховного суду від 25 січня 2024 року у справі 500/2239/22 викладено правовий висновок, відповідно до якого при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України дослідженню підлягає те, чи було покладене скасоване рішення в іншій справі, в основу рішення, про перегляд якого подано заяву, тобто чи мало таке судове рішення преюдиційне значення і які є докази суттєвості його впливу на результати розгляду справи, про перегляд судового рішення у якій подано заяву.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у зв?язку із скасуванням іншого судового рішення, що підлягає перегляду відповідає такому закріпленому у статті 129 Конституції України принципу судочинства як обов?язковість судового рішення та має на меті гарантування верховенства права.

Вважає, що підставою для прийняття рішення справі 344/4444/21, а також у справах 344/4530/21 та 344/4528/21 покладено за основу постанову Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі 922/3361/19, де зазначено, що витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативно грошову оцінку.

Велика Палата Верховного Суду у п. 7.28 постанови від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 вказала, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Івано-Франківської міської ради зазначила, що вірним є висновок суду першої інстанції, про те, що обставина, на яку вказує заявник, не є нововиявленою в розумінні п.3 ч.2 ст. 243 ЦПК України, оскільки судове рішення на яке посилається ОСОБА_1 не було підставою для ухвалення рішення у даній справі.

Звернула увагу суду на те, що в постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 11.04.2022 року у справі №344/4444/21 вже було враховано постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, тому посилання апелянта на зазначену постанову являється безпідставним.

Просила оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник Івано-Франківської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, пояснення апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року, з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради стягнуто безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 19 938,56 грн.

Ухвалюючи дане рішення, суд для розрахунку розміру заборгованості суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за кадастровим номером 1:016004:0876 застосував нормативно грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 123 661, 26 грн.

ОСОБА_1 , звертаючись з заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з ново виявленими обставинами просив здійснити такий перегляд на підставі п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України, а саме у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тисменицького районного суду від 17 січня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, яку вказує заявник, не є нововиявленою в розумінні п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України, оскільки судове рішення на яке посилається заявник ОСОБА_1 не було підставою для ухвалення рішення у даній справи.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 423 ЦІК скасування судового рішення, яке стало підставою для обгрунтування судового рішення, яке просять переглянути, має відбутися після ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення від 13.06.2023 року по справі №344/4530/21 за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0874 було скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.11.2023 року, однак вказане рішення не було підставою прийняття рішення у даній справі, оскільки стосувалось іншої земельної ділянки, відповідачем у якій є ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставина, на яку посилається заявник не є нововиявленою в розумінні п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України, оскільки судове рішення на яке посилається ОСОБА_3 не було підставою для ухвалення рішення у даній справі.

Як вимоги заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами так і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до його незгоди з висновками суду щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з якої підлягає обчисленню орендна плата, тобто ОСОБА_1 фактично не погоджується з рішенням суду, і вказані обставини є підставою для перегляду ухваленого рішення в апеляційному та касаційному порядку, а не підставою його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не містять будь-яких заперечень щодо висновку суду про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та фактично є ідентичними вимогам заяви поданої до суду першої інстанції з викладом обставин, що на думку заявника є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Обставини, на які посилався учасник справи у заяві або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто, при виконанні вимог частини третьої статті 12 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Отже, заявником не доведено передбачених ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Тисменицького районного суду від 17 січня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги її обґрунтованості не спростовують, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду від 08 квітня 2024 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2024 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.М. Барков

І.В. Бойчук