Справа № 333/5044/24
Провадження №2/333/3406/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської Ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ), третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна (69050, м. Запоріжжя, вул. Олександра Говорухи, буд. 59в) про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ЗМР про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його сестра ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

За життя, 11.09.2023 року, ОСОБА_3 склала заповіт на його користь, але позивач не може скористатись своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Вказаний строк він пропустив у зв`язку з тим, що його син в січні 2024 року на лінії бойового зіткнення отримав тяжке поранення, через що він був вимушений виїхати в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, щоб доглядати за ним. У квітні місяці його невістка ОСОБА_4 , яка служить в Збройних Силах України, приїхала у відпустку, після чого він повернувся додому та звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини.

Також зазначив, що він вважав, що на підставі п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 року перебіг строку для прийняття спадщини зупинився.

Ухвалою суду від 07.06.2024 року (головуючий суддя Дмитрієва М.М.) відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

26.06.2024 року на підставі розпорядження керівника апарату №57-к від 26.06.2024 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи та справу передано у провадження судді Холода Р.С.

Ухвалою суду від 28.06.2024 року (головуючий суддя Холод Р.С.) прийнято справу до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанову О.С. надати на адресу суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №56/2024, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

06.09.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Вартанової О.С. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №56/2024.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останні просить розглянути справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути позовну заяву без участі представника Запорізької міської ради, у вирішенні справи покладаються на розсуду суду.

Приватний нотаріус Вартанова О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.10.2023 року, актовий запис №1709.

За життя, 11.09.2023 року ОСОБА_3 склада заповіт, відповідно до якого вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. та зареєстровано в реєстрі за №2660.

За відомостями Департаменту адміністративних послуг №06.4-06/02/998 від 01.05.2024 року, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 14.11.1984 року по 10.10.2023 року. Разом з нею на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

19.04.2024 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С., на підставі якої було заведено спадкову справу №56/2024.

Заяви від інших осіб про прийняття спадщини або відмову від спадщини у вказаній спадковій справі відсутні.

Спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належала частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. від 16.05.2024 року № 290/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за заповітом через пропуск ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1,3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).

У лютому 2022 року запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Так, згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в первісній редакції на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

У подальшому, до п. 3 вказаної постанови були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.07.2022 року, за змістом яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 виключено. Зміни набрали чинності 18.06.2023 року.

Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте, в законі вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270,1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).

Підпунктами 2.1, 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України незалежно від місця відкриття спадщини.

В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення ч. 3 ст. 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16.03.2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17.03.2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

В даному випадку спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно шестимісячний строк на прийняття спадщини після його смерті сплив 09.04.2024 року, а тому позивач мав довести суду, що протягом всього вказаного строку чи його істотної частини існували причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення нею дій щодо прийняття спадщини.

Матеріали справи свідчать про те, що із заявою про прийняття спадщини за законом 19.04.2024 року звернувся ОСОБА_1 . Заяви від інших осіб про прийняття спадщини або відмову від спадщини у спадковій справі відсутні.

Син ОСОБА_1 ОСОБА_10 перебував на лікуванні у відділенні судинної нейрохірургії КП «ДОКЛМ» ДОР з 31.01.2024 року по 26.02.2024 року (у стаціонарі).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер через ішемічний інфаркт обох півкуль головного мозку, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №131 від 27.05.2024 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 29.05.2024 року.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що в період після смерті його сестри він доглядав за сином, який був військовослужбовцем та важко ранений, проходив тривале лікування в медичних закладах та установах , і вказана обставина позбавила його можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було передбачено зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану. Неоднозначність національного законодавства щодо правил спадкування в умовах війни, зокрема, в частині строків для прийняття спадщини, також унеможливило вчинення нимдій для своєчасного прийняття спадщини.

Як зазначено у пункті 186 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» (заява № 10640/05, п. 186) принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» [BП] (Beyeler v. ltaly), заява № 33202/96, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» [BП] (Hasan and Chaush v. Bulgaria), заява № 30985/96, п. 84).

Сформована практика ЄСПЛ у повній мірі узгоджується із такими рішеннями Конституційного Суду України № 15/04, 2/05, 5/05, 17/10, 23/10, 16/11, 20/11, 3/12, 1/15, 2/17, 3/17, 1/18, 5/18, 7/18, 10/18, 3(І)/19, 3/19, 6/19, 1-p/20, 7-p/20, 5-p(ІІ)/20 13-р/20, 1-p(ІІ)/21, 2-p(ІІ)/21, 1-p/21, 4-p(ІІ)21,1-p(ІІ)2022, 3-p(ІІ)2022, 1-р2022, 9-p(11)/2022,4-p/2022, 1-р/2023, 1-p(ІІ)/2023, 2-p(ІІ)/2023, 3-р(ІІ)/2023, 4-p(ІІ)/2023, відповідно до яких Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

У справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Дійсно, як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, вказана вище норма постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить вимогам ЦК України. Однак позивач, керуючись нею та розраховуючи на чітке і передбачуване її застосування, добросовісно помилялась щодо тривалості строку на прийняття спадщини.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, норми матеріального права, а також правові висновки Верховного Суду, суд дійшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , з приводу пропущення ним строку для прийняття спадщини, а саме: догляд за тяжко пораненим сином, неодноразова зміна законодавства стосовно прийняття спадщини в період дії воєнного стану, обмеженість можливості отримувати оперативну інформацію щодо зміни порядку вчинення нотаріальних дій та обчислення строків в умовах воєнного стану є поважними.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01.06. 2020 року у справі № 185/777/17.

.

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявниці в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів суд дійшов до висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , терміном у три місяці.

Керуючись статтями: 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської Ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ), третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна (69050, м. Запоріжжя, вул. Олександра Говорухи, буд. 59в) про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 впродовж 3 (трьох) місяців з дня набрання цього рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.12.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод