Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 07.11.2023 близько 21:00 в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт під час якого ОСОБА_2 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Вироком Барського районного суду від 28.06.2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу 850 грн. Злочинними діями ОСОБА_2 завдала позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну майнову шкоду у розмірі 13505,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, у якій зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Жунку Д.С. позов не визнав з підстав що викладені у відзиві , просив відмовити у його задоволенні, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

У відзиві на позовну заяву зазначив наступне. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на винуватість відповідачки у пошкодженні майна позивачки, окрім її ж показань наданих під час судового розгляду кримінального провадження. Висновків щодо винуватості ОСОБА_2 у пошкодженні майна ОСОБА_1 вирок Барського районного суду Вінницької області від 28.06.2024 року не містить. Тому, позовні вимоги позивачки є безпідставними та не обґрунтованими. Вирок не містить конкретних відомостей щодо майна, якому було завдано шкоди, а саме не вказано назву та модель мобільного телефону, не вказано характеристик ланцюжка, з якого матеріалу він був виготовлений, не зазначено, які зовнішні ознаки мали ці речі, також вирок не містить оцінки вартості пошкодженого майна. Таким чином, вироком не підтверджуються обставини пошкодження майна, викладені у позовній заяві, та не доводиться наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачки та пошкодженням майна, про відшкодування вартості якого пред`явлено позов. До позовної заяви не додано доказів заподіяння відповідачкою моральної шкоди позивачці, тому такі вимоги не підлягають до задоволення у зв`язку з їх недоведеністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 28.06.2024 року №125/2427/23, який набрав законної сили 30.07.2024 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу 850 грн.

Вироком суду встановлено наступні обставини. 07.11.2023 приблизно о 21:00 годині ОСОБА_2 , знаходячись поблизу магазину «Манго», що розташований за адресою: вулиця Соборна № 7, м. Бар, Жмеринського району Вінницької області, на ґрунті ревнощів, розпочала конфлікт зі знайомою ОСОБА_1 . Під час даного конфлікту в ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на протиправне заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, 07.11.2023 приблизно о 21:10 годині ОСОБА_2 долонею та пальцями правої руки схопила ОСОБА_1 за шию та сильно стиснула, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 100 від 10.11.2023 у ОСОБА_1 виявлено: садно на кінчику носа, на лівій кисті зі сторони долоні (4), на шиї зліва; синець по передній поверхні лівої гомілки в нижній третині. За медико-морфологічними ознаками вище вказані ушкодження у ОСОБА_1 , виникли внаслідок травмуючої дії, удару (контрудару), стиснення, тертя, твердим тупим (чи іншим) предметом (предметами), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному у постанові (07.11.2023) та за ознакою розладу здоров`я (тривалістю не більш як шість днів), належать до легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.

Факт пошкодження обвинуваченою ОСОБА_2 під час конфлікту майна потерпілої ОСОБА_1 а саме , телефону та ланцюжка, доводиться дослідженим у судовому засіданні та прийнятим до уваги судом у кримінальному провадженні фото розбитого телефону та порваного ланцюжка, показаннями потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт пошкодження ОСОБА_2 золотого ланцюжка ОСОБА_1 доведено матеріалами кримінального провадження, фото порваного ланцюжка, показаннями потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

Вартість пошкодженого ланцюжка вагою 4,65 грам, склала 6045,00 грн., що підтверджується копією договору надання фінансового кредиту, закладу майна до ломбарду, №5 від 02.12.2023. А тому, вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 вартості пошкодженого мобільного телефону «Xiaomi Redmi» задоволенню не підлягає, оскільки не доведена позивачем належними та допустимими доказами. Наданий позивачем товарний чек від 21.02.2024 не містить інформації про вартість мобільного телефону ОСОБА_1 який був пошкоджений ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, перенесенні фізичного болю та емоційного стресу, отриманні тілесних ушкоджень, лікуванні, яких вона зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує глибину та ступінь моральних і душевних страждань ОСОБА_1 , яких вона зазнала в зв`язку з вчиненням протиправних дій відповідачем, а також принципи розумності та справедливості, та визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу з відповідача 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 23, 1167 1177 ЦК України, ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 6045,00 грн., завдану злочином моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 гривень, а загалом 16 045,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 29.11.2024

Суддя: