Номер провадження 2/754/1738/24
Справа №754/201/24
26 листопада 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Буша Н.Д.,
секретаря с/з Шклярської К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Гук О.О. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з данною позовною заявою.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що з вересня 2018 року позивач перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу та разом проживали з батьками позивача. Під час фактичних шлюбних відносин у позивача з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 . Проте, дитина народилась з захворюванням ДЦП. Вищезазначене захворювання вплинуло на психічний стан відповідача, внаслідок чого 02.02.2021 року вона покинула позивача з донькою та переїхала жити до своїх батьків. З цього часу, лікуванням та виховуванням дочки займається лише позивач разом зі своїми батьками. У 2021 році виникла необхідність у реєстрації місця проживання дитини, у зв`язку з цим адвокат позивача, звернувся до відповідача щодо надання згоди на відповідну реєстрацію, проте в наданні даного погодження було відмовлено та повідомлено, що ОСОБА_3 це не її донька та в неї є нова сім`я. Тобто відповідач відмовилась від дитини, взагалі ніяк нею не цікавиться та повністю ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. У зв`язку з чим, позивач змушений був звертатись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 14.02.2024 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.09.2024 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
Позивач та представник позивача подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали проти заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явилась про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання. Будь - яких клопотань на адресу суду не надходило.
27.06.2024 року та 10.09.2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, а також надали суду висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №101-5549 від 24.06.2024 року.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про день та час розгляду справи був належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.
Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач не з`явилась на судовий розгляд справи, хоча була завчасно повідомлена, причини її неявки судом визнані неповажними, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк відповідач не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та разом проживали з батьками позивача. Під час фактичних шлюбних відносин у позивача з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 .
Згідно із висновком лікарсько-консультативної комісії №2/2021р./1 від 26.04.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз: ДЦП, спастичний тетрапарез (рівень GMFCS-V), епілептична енцефалопатія (синдром Веста).
Відповідно до посвідчення, виданого управлінням соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації серії ДДА №066633 від 03.06.2021 року ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як на дитину з інвалідністю до 18 років.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, вищезазначене захворювання дитини вплинуло на психічний стан відповідача, внаслідок чого 02.02.2021 року відповідач покинула позивача з донькою та переїхала жити до своїх батьків. Таким чином з 2021 року позивач з дочкою почав проживати окремо від відповідача, остання не несе ніяких обов`язків по лікуванню, вихованню та розвитку дитини.
На даний час дитина не має реєстрації місця проживання, оскільки отримати згоду від матері не надається можливим через те, що зв`язку з нею немає, але фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації спільно та фахівцем із соціальної роботи Дарницької районного в місті Києві центру соціальних служб, було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання родини, та встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання, лікування та розвитку.
Відповідно до копій з медичної картки амбулаторного хворого - ОСОБА_3 з 18.05.2021 року відвідувала профільних лікарів у супроводі батька, бабусі та діда.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно викладеного у висновку служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністраціїпро доцільність позбавлення батьківських прав №101-5549 від 24.06.2024 року зазначено - "... на засіданні комісії був присутній батько дитини ОСОБА_1 , який пояснив, мати дитини з самого народження дитини говорила про те, що хоче покинути сім`ю через те, що їй важко впоратись із вродженими вадами дитини. У подальшому, проживши спільно із сім`єю протягом двох років ОСОБА_2 у 2022 році покинула ОСОБА_1 та їх спільну дитину, з того часу ОСОБА_2 повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Крім того на засіданні комісії був присутній дід дитини, ОСОБА_4 , який наголосив на тому, що він разом із дружиною (бабою дитини) всіляко допомагають своєму синові із лікуванням та доглядом за онукою. ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явилась, не дивлячись на те, що була належним чином повідомлена. З метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає задоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 "..
Нормою статті 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною ; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, а ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей.
Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пункт 17 зазначеної Постанови роз`яснює, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Згідно частини 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України).
При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України).
Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років.
У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 батьківського піклування та обов`язків, щодо дитини не виконує.
Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав малолітньої ОСОБА_3 з боку її матері.
Невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини негативно впливає на її здоров`я та розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
При цьому судом враховано ту обставину, що будучи обізнаною про розгляд даної справи судом, відповідач за чисельними викликами не з`явилась, пояснень та доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надала.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76-79, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265, 284, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 165, 166, СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, РНОКПП: невідомо, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, РНОКПП: невідомо, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.11.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша