Справа №766/1619/20 н/п 2/766/8027/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Савицького В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Антонівської селищної ради від 29.07.2016 року за №104 та скасування державної реєстрації,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Антонівської селищної ради від 29.07.2016 року за №104 та скасування державної реєстрації, мотивуючи вимоги тим, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 600кв.м., відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.08р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік І.В. та витягом з Державного реєстру правочинів №6021181 від 02.06.08р. У березні 2017 року він вирішив отримати кадастровий номер на земельну ділянку, яка виділена для обслуговування будинку за вказаною вище адресою. Головним управлінням дергеокадастру у Херсонській області було підготовлено проектну документацію. При виїзді на місце розташування ділянки АДРЕСА_1 , представників управління зустрів сусід, що мешкає у будинку поруч з моїм АДРЕСА_1 , який повідомив, що ділянка належить йому та заборонив проводити будь-які дії по огляду ділянки. Отримав інформацію щодо захоплення його власності він, 05.03.17р. виїхав на місце подій. Після огляду ним встановлено, що невідомі огородили його ділянку сіткою захисного кольору, будинок частково зруйновано. Практично відразу з`явився сусід з будинку, розташованого поруч з його, який представився Володимиром та повідомив, що це його земля, яку він отримав в користування від Антонівської селищної ради та він вже не є власником будинку з прилеглою територією.

За фактом часткового знищення належного його нерухомого майна він звернувся до правоохоронних органів. Згідно витягу з кримінального провадження №0000843 за його заявою порушено кримінальне провадження за правовою кваліфікацією по ст.194 ч.1 КК України. В межах розслідування кримінальної справи з`ясувалося, що Антонівською селищною радою винесено рішення стосовно земельної ділянки, на якої розташовано нерухомість позивача. Рішенням №104 від 29.07.16р. ОСОБА_2 затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку площею 0,1257га /кадастровий номер :02:001:0999/ для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим просить визнати протиправним та скасувати рішення Антонівської селищної ради XV сесії селищної ради VII скликання №104 від 29.07.2016р., яке винесене стосовно земельної ділянки площею 0,1257га /кадастровий номер :02:001:0999/, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1257га /кадастровий номер :02:001:0999/, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2024 року справу №766/1619/20 передано судді Кузьміній О.І.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.02.2024 року прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити.

Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, покладався на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, предсатвник відповідача надала клопотання про відкладення розгляду справи, однак причини поважності суду не надала. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскільки рішення про передачу у користування земельною ділянкою за вищезазначеною адресою не приймалося, то у позивача немає права стверджувати, що дана земельна ділянка належить йому на праві користування, тобто його право не порушено, оскільки ніколи не виникало, а Антонівська селищна рада на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, як розпорядник земель комунальної власності відповідно на підставі п.б ст. 12 Земельного Кодексу України мала право на прийняття рішення про її передачу у власність. Таким чином, у позивача ніколи не виникало право користування спірною земельною ділянкою, так само, як і у попередніх власників домоволодіння, тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік І.В., витягом з Державного реєстру правочинів №6021181 від 02.06.2008 року та 12.06.2008 року зареєстровано право власності на нерухоме майно в книзі 22, номер запису 4004.

Відповідно до виписки з наказу совхозу- заводу Янтарний №11/3 від 26.04.1988 року земельна ділянка площею 600,0кв.м. по АДРЕСА_1 , закріплена за ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Антонівської селищної ради м. Херсона Херсонської області №104 від 29.07.2016р. ОСОБА_2 затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку площею 0,1257га (кадастровий номер :02:001:0999) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1257га (кадастровий номер :02:001:0999) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно п.2 ч.1 ст. 12 Земельного Кодекса УРСР (1970 року), який був чинний на дату наказу, надання в користування , а також вилучення земельних ділянок відповідно до ст.ст. 16,37,38 цього Кодексу знаходилось в компетенції селищних Рад народних депутатів, їх виконавчих комітетів в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 16 Земельного Кодекса УРСР (1970 року) надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею.

Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 377 ЦК України (16.01.2003 року в редакції чинній на дату набуття позивачем права власності на житловий будинок, а саме 02.06.2008 року, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Відповідно до ст. 40 ЗК України (1990 року в редакції чинній на дату укладення договору купівлі-продажу житлового будинку) громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Судом встановлено, що наказ совхозу- заводу Янтарний №11/3 від 26.04.1988 року, не породжує ані у ОСОБА_1 , ані у ОСОБА_6 право користування спірною земельною ділянкою, оскільки даним наказом земельна ділянка не передавалась в користування, а лише закріплялася, а совхоз-завод Янтарний не був розпорядником земель, оскільки повноваження щодо розпорядження землями знаходилось в компетенції селищних Рад народних депутатів , їх виконавчих комітетів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання недійсним акта суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч. 2 ст. 158 ЗК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо регулювання земельних відносин. Отже, згідно із ч. 1 ст. 26 цього ж Закону рада в межах своїх повноважень приймає акти у формі рішень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а 15, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду, даний ненормативний акт вичерпує свою дію після його реалізації, тобто його оскарження в судовому порядку не допускається та не породжує будь-яких юридичних наслідків для власника земельної ділянки та не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою.

Крім того, обов`язковою умовою для оскарження рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність цього акту вимогам закону або порушення порядку його прийняття та існування права, яке було порушено прийняттям цього акту.

За таких обставин, вимоги позивача не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів порушення його прав винними діями відповідачів, що саме право позивача порушено оскаржуваним рішенням Антонівської селищної ради.

Керуючись ст. 12, 16, 40 Земельного Кодекса УРСР (1970 року), ст.ст. 12, 78, 116, 122, 153, 319, 321 ЗК України, ст.ст. 6-13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Антонівської селищної ради від 29.07.2016 року за №104 та скасування державної реєстрації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 17.12.2024 року