Справа № 591/3935/23
Провадження № 2/591/660/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - Клименко А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 10.11.1979 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, який був розірваний рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13.11.2022 року. Від вказаного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. У період шлюбу, спільно з відповідачкою було отримано кооперативну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 07.07.2003 року власником 1/1 частки квартири є відповідачка ОСОБА_2 .. Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна від 17.05.2023 року оціночна вартість вказаної квартири складає 548335,00 коп.. Зазначає, що вказана квартира була придбана ними під час шлюбу, а тому вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на викладене, просить визнати квартиру спільною сумісною власністю та поділити спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за ним право власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 31.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, судове засідання призначено на 07.08.2023 року. Розгляд справи відкладався з різних причин.

Представник позивача Стегній А.М., позивач в судовому засіданні в режимі (ВКЗ) позов підтримав повністю, просить суд його задовольнити, просить суд слухати справу у відсутність позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 , її представник - адвокат Гаврилюк Н.М. в судовому засіданні позов визнали частково, підтримали поданий письмовий відзив на позовну заяву. 04.08.2023 року відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Гаврилюк Н.М. подали відзив, в якому позов визнали частково, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/100 частини спірної квартири. Крім того, зазначили, що спірна квартира знаходиться в будинку ЖБК-61 «Вікторія» та була надана ОСОБА_2 , як члену цього ЖБК. Вартість спірної квартири ОСОБА_2 була виплачена, як членом ЖБК-61 «Вікторія» в повному обсязі, тобто, вона стала її одноособовим власником, що підтверджується виданим їй на підставі рішення виконкому Сумської міської ради від 20.06.200 року №295 свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.07.2003 року. Право власності на спірну квартиру за позивачем не визнавалося, оскільки він фактично не приймав участі в оплаті її вартості, а також комунальних послуг, якими він користувався під час спільного проживання у шлюбі. Крім того, позивач в період з 02.12.1983 року та по червень 1986 року перебував в слідчому ізоляторі у зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за скоєний злочин. Також просить поновити строк на подання відзиву, так як на обґрунтування заперечень ОСОБА_2 був потрібен певний час.

18.08.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стегній А.М. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що спірна квартира були придбана позивачем та відповідачкою у період їх спільного перебування у шлюбі. Починаючи з 10.11.1979 року (дата укладення шлюбу) позивач разом з відповідачкою проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та виховували спільних дітей. У період з 1986 року по 1990 рік позивач отримував високу заробітну плату, яку витрачав виключно на свою сім`ю.

Крім того, у поданих письмових запереченнях представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Гаврилюк Н.М. зазначила, що відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру відповідно до вимог Закону України «Про власність». Крім того, заяви позивача ОСОБА_1 про те, що спірна квартира, яка була набута під час шлюбу між сторонами, є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя і він має рівне з відповідачкою право на дану квартиру, не відповідають дійсності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 з 10.11.1979 року перебували у шлюбі.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13.07.2022 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.68, 69).

Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2003 року (а.с. 48-50).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, а також за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,2 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_1 , 07.07.2003, Сумміськрада (а.с. 5).

Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_1 була отримана в кооперативі, а потім приватизована під час шлюбу сторін по справі.

Згідно звіту з належної оцінки майна вбачається, що оціночна вартість квартири, загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 548335,00 грн (без урахування ПДВ) (а.с. 6-15).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є двоюрідним братом позивача. Сторони по справі вели спільне господарство під час спільного проживання, ростили дітей, позивач весь час працював та отримував гарну заробітну плату і витрачав гроші на сім`ю.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що їх сім`ю знає 45 років, оскільки живуть в сусідніх будинках. Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили як сім`я, позивач працював та отримував заробітну плату.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання пояснила суду, що її чоловік працював разом з ОСОБА_2 на одному підприємстві, а з квітня 1985 року вони мешкають в одному під`їзді. Дізналися, що в неї є чоловік, про гроші, які він отримував їй нічого не відомо. Відомо, що ОСОБА_2 погасила всю суму вартості квартири, а чиї гроші були їй невідомо.

Свідок ОСОБА_6 , яка є сусідкою ОСОБА_7 , повідомила суду, що в будинок заселилася з 1985 року, відомо, що позивач є її чоловіком. Про те, хто сплачував кошти за кооператив та скільки заробляв позивач їй не відомо. ОСОБА_7 працювала разом з її чоловіком. Про те що вони розведені дізналася недавно.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

В судовому засіданні відповідачка не заперечувала той факт, що її колишній чоловік весь час працював і отримував гроші, які витрачалися на сім`ю.

Суд вважає, що позивачем доведено той факт, що квартира є майном подружжя, а тому позов підлягає задоволенню, а тому необхідно визнати квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поділити спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири за адерсою: АДРЕСА_1 .

Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним за подання позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 68, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141,142, 263-265 ЦПК України, суд -

встановив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя - задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 2741 грн.68 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 грудня 2024 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО