Справа № 585/3488/24
Номер провадження 2/585/996/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О. Шульги, за участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом Романенко Михайла Едуардовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Романенко М.Е., який діє в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить: 1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 728192 від 14.10.2021 року у загальному розмірі 71670,78 грн. 2 Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, в позовній заяві вказано, що 14.10.2021 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 728192. Власноручним підписанням договору ОСОБА_1 , підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", , Ліцензія на надання грошових коштів у позику, в тому числi на умовах фінансового кредиту, видана згідно з Розпорядженням Нацкомфіпослуг від 25.10.2018 року №1891, яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. Згідно Договору про надання споживчого кредиту № 728192 від 14.10.2021 року Відповідачу надається кредит у гривні, а Відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Після укладення цього Договору, Товариство із використанням даних Відповідача, зазначених у Кредитному договору, створює Відповідачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується Відповідачу через веб-сайт. Товариство зобов`язане перерахувати кошти на рахунок в форматі IBAN/платіжну картку, вказану Споживачем, у порядку та строки визначені Кредитним договором. Товариство може повідомляти Споживача про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (на номер мобільного телефону). Сума кредиту (його частина) перераховується (утримується) Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку передбаченому Кредитним договором. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення. Нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у Кредитному договорі, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором (Графіком платежів). Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Розмір процентної ставки, встановлений Кредитним договором, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Кредитного договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та погоджується, що використання різних розмірів процентної ставки, зазначених у Кредитному договорі (Проценти за перший день користування кредитом та Поточні проценти), є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Кредитного договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим Кредитним договором застосовуються автоматично за домовленістю Сторін, та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Кредитного договору. Сплата Поточних процентів здійснюється Споживачем в кожну дату внесення платежу, зазначену в Графіку платежів, за період, що передує даті внесення. В будь-якому випадку, при повному достроковому поверненні суми кредиту, проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням суми кредиту. Сплата Процентів за перший день користування кредитом, здійснюється Споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати Процентів за перший день користування кредитом, Споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Споживачу. Прострочення Споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення Товариства до суду про стягнення заборгованості за Договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного Кредитним договором, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення Товариством. Порядок повернення позики надається у вигляді Графіку платежів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 728192 від 14.10.2021 р. та здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на зазначені у Договорі та/або Веб-сайті поточні рахунки Фінансової компанії в національній грошовій одиниці України - гривні. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору (далі Графік платежів). Умови договору про споживчий кредит залежать від проведеної Кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача. Оцінка кредитоспроможності/платоспроможності Клієнта проводиться виходячи з оцінки впливу факторів ризику, виявлених в результаті аналізу даних щодо ідентифікації/верифікації Клієнта, його фінансового стану. Відповідач підписанням Кредитного договору підтвердив, що перед укладення цього Кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОН КРЕДИТ" (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті: https://sloncredit.ua/, повністю розуміє їх погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Кредитний договір складено в 2 (двох) оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної із Сторін, що мають однакову юридичну силу. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до дати, вказаної у Кредитному договорі, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів - до повного виконання Споживачем зобов`язань за Кредитним договором. Таким чином, Відповідач уклав Договір 728192 від 14.10.2021 р. з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» () та на підставі платіжного документу (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 30000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 28.08.2023 р. згідно умов Договору факторингу № 2808-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 728192 від 14.10.2021р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» або Позивач) (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 71670.78 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 29211,15 грн.; - заборгованість за відсотками становить 42459,63 грн.;- заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

Щодо орієнтовного розрахунку судових витрат, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» повідомляє суду, що судові витрати позивача складаються виключно зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву.

11.09.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Свої заперечення, доводи і міркування щодо заявлених позовних вимог викладає у цьому Відзиві на позовну заяву. Позиція відповідача полягає у наступному. 14.10.2021 року між Відповідачем та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір про надання споживчого кредиту №728192 на суму 30000 грн., строком кредитування 1096 днів. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) -25% в день (9125 річних) -всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня включно і до кінця строку надання кредиту 85% річних. По лютий 2022 року відповідачем належним чином, у визначені Договором строки та розмірах сплачувались щомісячні платежі за кредитом. Однак, з початком військової агресії російської федерації в Україні, в зв`язку із військовими діями на території Сумської області, відповідач не зміг вчасно та у розмірі, визначених Договором, сплатити щомісячні платежі. В подальшому при спробі оплати платежів за кредитом відповідачеві повідомили, що його кредитний пакет передано іншому кредиторові, однак, ні копії договору про уступку права вимоги, ні реквізитів нового кредитора відповідач не знав. Жодних повідомлень про відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту №728192 від 14.10.2021 року від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» Позивачеві ОСОБА_1 не направлялось і він їх не отримував. У позові вказується про те, що позивачем на адресу ОСОБА_1 , начебто, направлялась досудова вимога про дострокове сплату кредиту, однак, жодних належних і достовірних доказів цьому (як то опис вкладення у поштове відправлення, квитанції про оплату поштових послуг) Позивач не надає. У вказаній Досудовій вимозі позивач визначив, що повернення кредиту та сплата процентів в загальній 71670,78 грн. повинні бути здійснені відповідачем 30.12.2023 року. В подальшому Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у вказаній вище сумі, яка складається з: 29211,25 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 42459,63 грн. - заборгованості по процентам. Отже, внаслідок неповідомлення про перехід права вимоги до Позивача, не направлення йому Досудової вимоги, ОСОБА_2 штучно був позбавлений можливості врегулювання простроченої заборгованості в порядку, визначеному Кредитним договором (зокрема, п.8.6. Договору). Крім того, слід зазначити наступне. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак, відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-71, військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення військового стану із 05 годин 30 хвилин 24.02.2024 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2024 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, є форс-мажорними, надзвичайними, невідворотними обставинами і діють до їх офіційного закінчення. Торгово-промислова палата визнала ці обставини (військовий стан) форс-мажорними для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду подано договір про надання правової допомоги укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» про надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах цього договору; детальний опис робіт виконаних Адвокатським Бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості відповідно до яких входить: проведення правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на що витрачено 1,5 години на суму 2250 грн., складення позовної заяви, наведення попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи протягом 3 годин в розмірі 3000,00 грн., а також формування додатків до позову протягом 1 години за 750 грн., а всього на суму 6000,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, адвокатом в інтересах позивача було здійснено підготовку та складено позовну заяву. Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Отже, зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику, сторона відповідача вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому не погоджується із заявленою сумою витрат на правову допомогу.

13.09.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому він просив позові вимоги задовольнити у повному обсязі та зазначив, що як вже раніше зазначалося в позовній заяві, 14.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 728192 про надання споживчого кредиту. Згідно п. 1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 37 500,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4. Договору строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміномповернення 14.10.2024 р. (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору (далі Графік платежів).Кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином надавши Позичальнику у користування кредитні кошти, а Позичальник в свою чергу порушив умови договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим Позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Звертаємо увагу суду, що представником Відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечується факт виникнення правовідносин з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за договором про споживчий кредит № 728192 від 14.10.2021 з надання, отримання та повернення кредитних коштів, а отже дані обставини не підлягають доказуванню в розумінні частини першої статті 82 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Щодо доводів представника відповідача, щодо форс-мажорних обставин, які виникли в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Отже, згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, в Сумській області, м. Ромни бойові дії не ведуться, територія не є окупованою, що призвело б до складнощів здійснення платежів за кредитним договором № 728192 від 14.10.2021 або їх відстрочки. З цього Наказу випливає, що є недостатнім посилання всього лише на факт дії воєнного стану на території України, адже воєнний стан не є перешкодою для здійснення зобов`язань перед Позивачем. Відповідач намагається уникнути відповідальності за взятий ним кредит №728192 від 14.10.2021, посилаючись на військовий стан в країні. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень, представником Відповідача не доведений факт форс-мажорних обставин, що відповідали б чинному законодавству України на час військового стану, тому робимо висновок, що доводи представника Відповідача є хибними та не доведеними. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так як представник Відповідача має на меті ввести суд в оману щодо форсмажору, а Відповідач уникнути здійснення зобов`язання перед Позивачем, яке вчинив за власного волевиявлення. Позивач скориставшись своїм правом, звернувся до суду за захистом своїх прав, згідно чинного законодавства України. Щодо доводів представника Відповідача, що у матеріалах справи відсутні доказиотримання права вимоги новим кредитором. Як вже раніше зазначалося в позовній заяві, що 28.08.2023 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до п. 2.1. якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» їх прийняти і сплати ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Звертаємо увагу суду, що Позивачем до позовної заяви було додано докази, якими доведено відступлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до Відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором № 728192 про надання споживчого кредиту від 14.10.2021, а саме: копія договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року разом із затвердженими шаблонами (додатками до договору факторингу № 1-4); витяг із додатку № 1 до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 з інформацією про Відповідача (РНОКПП, ПІБ, Номер кредитного договору, Дата договору, Залишком боргу на момент відступлення прав вимоги); копія платіжної інструкції № 4565 від 28 серпня 2023 року з призначенням платежу: «Оплата згідно з договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 без ПДВ». Більш того, звертаємо увагу суду, що договір факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована. Відповідно до ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» інформація про діяльність та фінансовий стан клієнта, яка стала відома надавачу фінансових послуг та/або посереднику у процесі обслуговування клієнта та/ або взаємовідносин з ним або стала відома третім особам під час надання послуг надавача фінансових послуг та/або посередника або під час виконання функцій, визначених законом, а також визначена цією статтею інформація про надавача фінансових послуг та/або посередника є таємницею фінансової послуги. Відповідно до п. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Отже, враховуючи, що додаток № 1 до договору факторингу (реєстр прав вимоги) містить у собі інформацію щодо великої кількості боржників, що становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»), до позовної заяви Позивачем було долучено саме витяг з додаток № 1 до договору факторингу (реєстр прав вимоги) з інформацією про відповідача (РНОКПП, ПІБ, Номер кредитного договору, Дата договору, Залишком боргу на момент відступлення прав вимоги), який був підписаний Сторонами, з однієї Сторони - Директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», і іншої Сторони Директором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що не суперечить вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України. Таким, чином матеріали справи містять належні та допустимі докази відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором № 728192 про надання споживчого кредиту від 14.10.2021, укладеного між Відповідачем та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». При цьому необхідно зазначити, що зміна суб`єктного складу внаслідок укладення договору факторингу не впливає на зміну зобов`язань боржника та не порушує його права. Щодо доводів представника Відповідача, що Позивачем не направлялась досудова вимога. Отже, відповідно до відомостей вжиття заходів досудового врегулювання спору у позовній заяві було зазначено, що Позивачем здійснено заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за договором про споживчий кредит № 728192 від 14.10.2021 на адресу Відповідача, але такі заходи виявилися безрезультатними, заборгованість Відповідачем в досудовому порядку погашена не була. Поряд з цим, варто зазначити, що відповідно до Ухвали Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 210/5129/17, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу сторони є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Аналогійний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260- 23/52-б. Щодо доводів представника Відповідача, що відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 містяться висновки: «Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено». Аналогічні позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19. Поряд з цим, звертаємо увагу суду, що Позивач проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6 150,00 грн., що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами (витяги з інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами додається до даного відзиву). Також, звертає увагу суду, що до складання позовної заяви у вартість витрат на правничу допомогу адвоката включено ще формування необхідних додатків та перед складанням позову проведення аналізу спірних правовідносин із наданням рекомендацій щодо захисту інтересів Позивача. Таким чином, Позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із Відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 підлягають до задоволення. Оскільки Відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного Позивачем розрахунку заборгованості суду не надав, підстав для звільнення Відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, Позивач приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у загальному розмірі 71 670,78 грн.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 728192 відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало кредит у гривні, а він зобов`язався одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлена сума кредиту (загальний розмір) 37500,00 грн., строк кредиту - 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 14.10.2024 (включно). Згідно п. 1.5. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Пунктом 2.1. передбачено, що кошт кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 30000,00 грн. за реквізитами платіжної картки або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; 7500,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п. 3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (а.с.36 зв. - 39).

Відповідно анкети заяви ОСОБА_2 14.10.2021 року звернувся до ТОВ «Слон Кредит» для отримання кредиту, в анкеті заяві вказав всі особисті данні та погодився з умовами надання кредиту що засвідчив своїм підписом (а.с.40 зв.- 41).

З таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписаної ОСОБА_2 та ТОВ «Слон Кредит» вбачається, що вартість кредиту станом на 14.10.2024 року становитиме 112023,27 грн. (а.с.42).

Позивачем на виконання умов договору №728192 від 14.10.2021 року ОСОБА_1 на картковий рахунок в АТ «ПУМБ» була перерахована сума кредиту в розмірі 30000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 10343 від 14.10.2021 (а.с.17 зв.).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні станом на 14.10.2024 року заборгованість ОСОБА_2 за договором № 728192 від 14.10.2021 року становить 71670,78 грн. (а.с.18).

28.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги (а.с.24-27).

Відповідно до витягу з Додатку Договору відступлення прав вимоги № 2808-23 від 28.08.2023, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 728192 від 14.10.2023 у сумі 71670,78 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 29211,15 грн.; заборгованість за відсотками 42459,63 грн. (а.с.9 зв.).

З витягу з наказу, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, статуту, вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» є юридичною особою, основним предметом діяльності якого є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с. 8, 11, 30-39).

З договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, додаткової угоди № 33 від 11.12.2023 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10 від 02.11.2023 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючої Міньковської А.В. та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір про надання правової допомоги, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги (а.с. 11 зв., 18 -21).

З детального опису робіт виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» від 27.06.2024 року та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом вбачається, що позивач ТОВ «Діджи Фінанс» отримав від адвокатського бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючої Міньковської А.В. послуги у виді правової допомоги на загальну суму 6 000 грн. (а.с.9, 10).

З досудової вимоги від 15 листопада 2023 року № -АВ, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що відповідачу було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №728192 від 14.10.2021 року та запропоновано в термін до 30 грудня 2023 року сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи Фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс» буде змушене звернутися до суду (а.с. 13 зв.-14).

Відповідно до квитанції №2139-8917-4845-1532 від 11.08.2024 року позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с.44 зв.)

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу кредитного зобов`язання, які регулюються нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

У відповідності до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону про Торгово-промислової палати України та п.3.1 Регламенту Торгово-промислової палати форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, м. Ромни Сумської області не відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає позов частково обґрунтованим і доходить висновку про можливість його задоволення в частині стягнення заборгованості та часткового задоволення щодо судових витрат.

Оскільки матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 уклав договорів про споживчий кредит № 728192 від 14.10.2021 року з ТОВ «Слон Кредит» за умовами якого отримав в кредит кошти. Право вимоги за даними договорами перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язався за укладеним догвором на умовах та в строки/терміни, що визначені в ньому не виконав, грошові кошти та нараховані відсотки не повернув.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_2 за договором про споживчий кредит № 728192 від 14.10.2021 року становить 71670,78 грн. При цьому, в справі є належні і допустимі докази того, що відповідач обізнаний з загальною вартістю кредиту та розміром реальної річної процентної ставки за договором, що підтверджено таблицею, яка підписана ОСОБА_2 .

Щодо відзиву відповідача в якому він висловив свої заперечення стосовно даного позову вказавши, що в зв`язку із військовими діями на території Сумської області, він не зміг вчасно та у розмірі, визначених договором, сплатити щомісячні платежі за кредитним договором та з підстав неповідомлення його про перехід права вимоги до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» і не направлення йому досудової вимоги, він був позбавлений можливості врегулювання простроченої заборгованості в порядку, визначеному кредитним договором, дані доводи на переконання суду не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань.

Такого висновку, суд приходить з тих підстав, що відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в м. Ромни Сумській області, бойові дії на даній території не ведуться, ця територія не віднесена до окупованих чи тимчасово окупованих територій, у зв`язку з чим обставин які б могли призвести до об`єктивних складнощів здійснення відповідачем платежів за кредитним договором №728192 від 14.10.2021 або їх відстрочки не встановлено.

Суд звертає увагу на ту обставину, що на даний час на всій території України діє воєнний стан, проте дана обставина, діючими в Україні законами, не визначена як підстава для невиконання цивільно-правових зобов`язань.

Стосовно твердження відповідача, що його не було повідомлено про відступлення права вимоги, на переконання суду дана обставина не перешкоджає боржнику сплачувати заборгованість первісному кредитору, проте відповідач підтвердження перерахування коштів на погашення заборгованості первісному кредиторові, суду не надав. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не є самодостатньою підставою для звільнення боржника від обов`язку виконання взятих на себе грошових зобов`язань.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на вказане, вирішуючи вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд вважає, що витрати в розмірі 6000 грн. є значно завищеними, оскільки з приводу розгляду таких позовів в Україні вже склалася стала судова практика, а тому адвокат при складанні позову та зібранні доказів не міг витрати скільки часу, який міг би коштувати 6000 грн. За таких обставин розмір судових втрат які суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн.

Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та 3000 грн. судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 549, 610, 633, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов Романенко Михайла Едуардовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором №728192 від 14.10.2021 р. у розмірі 71670,78 грн. (сімдесят одна тисяча шістсот сімдесят гривень, сімдесят вісім копійок), 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) сплаченого позивачем судового збору та 3000,00 грн. (три тисячі гривень) витрат на правову допомогу.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга