Справа №567/1193/21
Провадження №6/567/35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог Рівненської області подання начальника Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань,-

встановив :

В Острозький районний суд Рівненської області звернулася начальник Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї відповідно до виконавчого листа №567/1193/21, виданого 20.12.2021 року Острозьким районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 659,70 грн.

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні Острозького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження АСВП №68962048 з виконання виконавчого листа №567/1193/21, виданого 20.12.2021 року Острозьким районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент Банк" 17 659,70 грн. заборгованості за кредитом та судового збору.

Вказує, що в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем 20.07.2022р. було винесено постанову про арешт майна боржника.

27.07.2022 р. та 25.11.2024 р. було винесено постанови про арешт коштів боржника та направлено для виконання до банківських установ.

Окрім того, було вжито заходів щодо перевірки майнового стану боржника, однак об`єктів нерухомого та рухомого майна належних ОСОБА_1 виявлено не було.

Вказує, що згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2024 р. було встановлено, що боржник отримує пенсію, однак оскільки згідно Закону України №2129-ІХ від 15.03.2022 р. на час дії воєнного стану заборонено звернення стягнення на пенсію та стипендію (крім рішень про стягнення аліментів чи відшкодування шкоди), відтак відповідна постанова про звернення стягнення з коштів боржника не виносилась.

Посилається на те, що боржник неодноразово перетинала державний кордон України та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а саме: виконавчим документом, який свідчить про покладення на боржника обов`язку сплати кошти за судовим рішенням, постановою про відкриття виконавчого провадження тощо.

Вказує, що ОСОБА_1 у добровільному порядку рішення суду не виконує та у разі її виїзду за кордон буде неможливим або ускладненим виконання рішення суду, а її відсутність на території України та перебування за кордоном значно ускладнює виконання рішення суду.

Враховуючи те, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна і доходів та керуючись ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", в зв`язку з необхідністю здійснення виконавчого провадження та недопущення ухилення боржника від виконання виконавчого документу, просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання нею своїх зобов`язань в частині сплати заборгованості за рішенням суду.

В судове засідання представник Острозького ВДВС не з`явився, в поданій до суду заяві начальник Острозького ВДВС просила подання розглядати у відсутності представника відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши подання та додані до нього матеріали, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.05.2022р. начальником Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68962048 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.12.2021р. Острозьким районних судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 600,22 грн. та 1059,48 витрат зі сплати судового збору.

В ході виконавчого провадження ОСОБА_1 викликалася до державного виконавця 24.05.2022р. для надання пояснень щодо невиконання боржником вимог виконавчого документа та для повідомлення про вжиті нею заходи з метою його виконання, що підтверджується викликом державного виконавця №4004від 16.05.2022 р.

20.07.2022 р. начальником Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненській області було винесено постанову про арешт майна боржника.

27.07.2022 р. начальником Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненській області було винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

З інформаційної довідки №305356624 від 20.07.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 не зареєстровані.

За результатами моніторингу транспортних засобів у системі «НАІС ДДАІ» МВС України від 11.05.2022 за боржником транспортні засоби, сільськогосподарська та інша техніка не зареєстрована.

З відповідей Державної фіскальної служби України від 11.05.2022 р., 15.09.2022 р., 25.02.2022 р. встановлено, що боржник не перебуває у трудових відносинах, за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2024 р. встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 2 725 грн.

Водночас згідно Закону України №2129-ІХ від 15.03.2022 на час дії воєнного стану заборонено звернення стягнення на пенсію та стипендію (крім рішень про стягнення аліментів чи відшкодування шкоди), що унеможливлює звернення стягнення державним виконавцем на пенсію боржника.

З акту державного виконавця від 29.11.2024 р. вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , одна. Майна, яке підлягає опису та арешту, не виявлено.

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та за період з 2022 по 2024 роки неодноразово перетинала державний кордон України (востаннє 02.11.2024 р., з напрямком перетину- в`їзд в Україну).

За змістом ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , державний виконавець обґрунтовує свою вимогу наявністю в останньої невиконаних зобов`язань, від виконання яких боржник ухиляється, що в силу ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» є підставою для тимчасового обмеження її у праві виїзду.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), та факт її ухилення від виконання таких зобов`язань.

Отже, право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасної явки за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що заборгованість за виконавчим документом №567/1193/21 станом на 16.12.2024 року не сплачено, суду не надано доказів, які б підтверджували часткову чи повну сплату ОСОБА_1 заборгованості за рішенням суду від 08.11.2021 р.

При цьому, боржник ОСОБА_1 , достовірно знаючи про заборгованість та відкриття виконавчого провадження, рішення суду не виконує, державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для забезпечення виконання рішення суду, однак вони виявились безрезультатними, при цьому невжиття заходів до задоволення подання в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Про достовірну обізнаність боржника ОСОБА_1 щодо перебування рішення суду на примусовому виконанні свідчать надані нею пояснення при складені акта державного виконавця від 29.11.2024 р., згідно яких ОСОБА_1 пояснила, що їй відомо про наявність кредитної заборгованості, однак сплатити її вона не має можливості.

Отже, будучи достовірно обізнаною про наявність заборгованості, стягнутої у судовому порядку і звернутої до примусового виконання, боржник ОСОБА_1 упродовж тривалого часу, а саме упродовж трьох років, рішення суду не виконує та жодних дій, спрямованих на його виконання, у тому числі частинами, не вчиняє, доказів своєї неспроможності чи інших об`єктивних причин неможливості виконання рішення суду не надала, що безумовно свідчить про її ухилення від виконання рішення суду.

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_1 періодично виїжджає за межі України, що безумовно дає підстави вважати про наявність у неї коштів, які необхдні їй для оплати проїзду, проживання та харчування за кордоном, тощо.

Натомість непогашення боргу, навіть частково, не дає підстав вважати, що виїзд боржника за межі України сприяє погашенню боргу та виконанню рішення суду.

Відтак, фактична поведінка ОСОБА_1 свідчить про її очевидну бездіяльність та свідоме невиконання рішення суду, що за своєю сутністю є ухиленням від виконання присудженого з неї стягнення.

Таке безпідставне та необґрунтоване невиконання рішення суду зі сторони боржника порушує законні права та інтереси стягувача та нівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Окрім того, за положеннями ст.124 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання фізичними особами на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, і це дає законні підстави та право прийняти до боржника додаткові заходи примусового виконання рішення суду.

Виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

У справі "Soering vs UK" від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 відомо про існування щодо неї невиконаного судового рішення про стягнення заборгованості на користь стягувача, відсутність з її сторони протягом тривалого часу будь-яких дій, спрямованих на припинення зобов`язальних відносин між ними, що навпаки вказує про намагання уникнути виконання рішення Острозького районного суду Рівненської області від 08.11.2021 р.

Враховуючи вищенаведені докази та вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, як також те, що боржник може вибути за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань, доведено, а тому наявні підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань, встановлених рішенням суду у справі № 567/1193/21.

При цьому тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, як передбачений законом захід забезпечення виконання судового рішення, спонукатиме її до виконання боргового зобов`язання за рішенням суду та у такий спосіб захистить права стягувача на отримання належних йому коштів.

Таким чином, на підставі вище наведених фактів та обставин у їх сукупному взаємозв`язку суд дійшов висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», -

ухвалив:

Подання начальника Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України, шляхом заборони перетинати державний кордон України (напрям перетину - виїзд), до виконання зобов`язань, покладених на неї за рішенням Острозького районного суду Рівненської області у справі № 567/1193/21 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ "Акцент Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 600,22 грн. та сплати 1059,48 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 17.12.2024 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.