Справа №707/1945/24
Провадження №2/707/917/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.2023 між ним та відповідачкою було укладено письмовий договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 5000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачка передала позивачу розписку від 17.10.2024. Відповідачка зобов`язалася повернути позику у строк до 17.12.2023. Умови договору до теперішнього часу відповідачкою не виконані, у зв`язку із чим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 5000 доларів США та судові витрати.

1.2. Представник відповідачки надав до суду письмовий відзив, в якому просив повністю відмовити у задоволенні заявлених вимог. Зазначив, що 17.10.2023 між сторонами дійсно був укладений договір позики за умовами якого відповідачка отримала в борг від позивача 5000 доларів США строком до 17.12.2023, проте борг за договором позики у сумі 5000 доларів США був повністю повернутий позивачу, що підтверджується скріншотами листування між сторонами у месенджері Viber. Спір виник з приводу спірної частини визначеної позивачем комісії у розмірі 150 доларів США, однак незважаючи на те, що обумовлена договором сума позики 5000 доларів США була повернута, позивач звернувся з безпідставним позовом про стягнення вже повернутого боргу.

1.3. Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що зі скріншотів листування у месенджері Viber не можливо дійти беззаперечного висновку, що предметом обговорення між учасниками листування є правовідносини позивача і відповідачки з приводу питання виконання зобов`язань за договором позики, які розглядаються у цій судовій справі, а тому скріншоти переписки не можуть бути належним і допустимі доказом.

1.4. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у позові. Позивач додатково пояснив, що договір позики та розписка були складені у двох примірниках, по одному примірнику кожна сторона отримала в день підписання договору та розписки. Відповідачка взагалі не повернула йому борг донині. Переписка з фотографією «відбракованих» доларів не стосується позики, а стосується обміну старих доларів на нові. Переказ йому позивачкою суми в розмірі 1026 грн. є комісією за обмін старих доларів на нові, це також не стосується позики.

Представник відповідачки та відповідачка в судовому засіданні позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити з підстав, які викладені у відзиві. Відповідачка додатково пояснила, що договір позики та розписка дійсно були складені у двох примірниках, проте один примірник їй було повернуто тоді, коли вона віддала позивачу 5000 доларів США, це сталося 21.01.2024. Всього вона не віддала позивачу лише 150 доларів, які є відсотками. Другий примірник договору позики та розписки вона не забрала у позивача внаслідок неуважності, а також тому що вона ще не повернула позивачу всю суму позики. Вона не вимагала від позивача напису на договорі чи розписці про повернення нею коштів внаслідок своєї неуважності.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. 17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали письмовий договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5000 доларів. У позовній заяві та у відзиві обидві сторони визнали, що під «доларами» маються на увазі долари США.

У пункті 3.2 вищевказаного договору вказано, що терміном повернення грошових коштів є 17 грудня 2023 року. При отриманні грошових коштів, позикодавець робить відмітку про це на розписці позичальника.

Згідно з розпискою від 17 жовтня 2023 року ОСОБА_3 отримала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США та зобов`язалася їх повернути до 17 грудня 2023 року.

На розписці відсутні відмітки про сплату вищевказаного боргу відповідачкою на користь позивача.

2.2. Зі скріншотів (фотокопій) переписки відповідачки з контактом «Микола Іванович Приват Університет» вбачається, що з вказаного контакту 12.10.2023 були надіслані повідомлення про обговорення договору на строк два місяці, а з 14.12.2023 надсилалися повідомлення про нагадування відповідачці щодо необхідності повернення боргу та фотокопії договору позики та розписки, на що відповідачка повідомила, що не встигає повернути кошти в строк та просила продовжити строк «на місяць». У відповідь на це контакт «Микола Іванович Приват Університет» повідомив, що є 3 дня на розрахунок, а також повідомив, що він заплатив 500 доларів і просить відповідачку завезти йому у зв`язку із цим 450 доларів.

Як вбачається з листування між сторонами, 23.01.2024 контакт «Микола Іванович Приват Університет» повідомив, скинувши фотокопії декількох банкнот номіналом 100 доларів США, що їх необхідно або замінити або сплатити комісію за їх обмін, а також запитав коли відповідачка зможе повернути йому додатково 400 доларів США.

24.01.2024 відповідачка повідомила контакт «Микола Іванович Приват Університет», що треба міняти з комісією та запропонувала доплатити визначену комісію. 24.01.2024 відповідачці було надіслано повідомлення з цифрами 00020, 1026 грн., а пізніше було надіслано повідомлення про те, що «є».

25.01.2024, 05.02.2024, 21.03.2024 контакт «Микола Іванович Приват Університет» запитав у відповідачки, коли вона розрахується, коли її чекати, коли віддасть борг, а 25.04.2024 вказав, що з понеділка буде готувати позов на всю суму. 28.05.2024 відповідачці знову надійшло повідомлення про необхідність повернути борг

Згідно з квитанцією № К0А4-Р7М4-РЗНТ-89КЕ від 24.01.2024, ОСОБА_3 перерахувала 1026 грн. на номер карти НОМЕР_1 . В якості призначення платежу вказано «переказ особистих коштів». Дійсність вказаного переказу на користь позивача ОСОБА_1 додатково підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 20.11.2024 № 20.1.0.0.0/7-241114/34413-БТ.

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

3.2. У постанові Верховного Суду від 01.02.2021 у справі № 755/11600/18 вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким відповідачка отримала від позивача у позику суму в розмірі 5000 доларів США зі строком повернення до 17.12.2023.

Відповідачка свої зобов`язання за договором позики від 17.10.2023 перед позивачем не виконала і суму боргу в розмірі 5000 доларів США в строк до 17 грудня 2023 року не повернула. Вказаний висновок суду підтверджується змістом оригіналу розписки від 17.10.2023, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачкою та оригінал якої зберігався у позивача. Відповідачка в судовому засіданні також підтвердила, що на її екземплярі розписки відсутні відмітки про сплату нею коштів на користь позичальника. При цьому сторони у договорі позики чітко встановили, що при отриманні грошових коштів, позикодавець робить відмітку про це на розписці позичальника.

Посилання відповідачки та її представника на переписку відповідачки у месенджері з контактом «Микола Іванович Приват Університет» є неспроможними, оскільки з цієї переписки неможливо встановити яку саме суму коштів передала відповідачка позивачу, в якій валюті, а також в рахунок виконання яких саме зобов`язань.

Наявність у переписці фраз позивача про «відбракування» поруч з фотографією доларів США та наявність фрази про «смішну суму» не свідчать про повернення відповідачкою будь-якою суми позики. Вказана переписка є недостовірним доказом підтвердження обставин повернення будь-якої конкретної суми коштів.

Сплата відповідачкою на картковий рахунок позивача суми коштів в розмірі 1026 грн. також не доводить факту повернення частини суми позики, оскільки в якості призначення цього платежу було вказано «переказ особистих коштів». Тобто, зі змісту квитанції щодо вказаного переказу неможливо встановити чи стосувався цей переказ виконання відповідачкою своїх зобов`язань за спірним договором позики, або ж відповідачка перерахувала ці кошти в рахунок виконання якихось інших зобов`язань, домовленостей чи добровільно. Крім того, цей переказ був виконаний безготівково у гривні, в той час як у пункті 3.1 договору позики сторони домовилися про повернення коштів у доларах готівкою.

Стосовно наявності у відповідачки одного примірника договору позики та розписки суд зазначає, що в судовому засіданні обидві сторони визнали факт наявності у кожної із сторін одного примірника спірного договору та розписки. При цьому позивач стверджує, що один примірник цих документів був виданий відповідачці в день отримання нею позики, а відповідачка стверджує, що вона отримала один примірник цих документів в день повернення позивачу 5000 доларів США. З цього приводу суд вкотре зауважує, що у договорі позики сторони визначили конкретний порядок повернення коштів на підтвердження факту їх повернення позика має бути повернута готівкою у доларах США, а на підтвердження повернення позики позикодавець робить відмітку про це на розписці позичальника. Відповідачка не надала доказів того, що на її примірнику розписки наявна позначка позивача про отримання ним суми коштів в рахунок повернення позики. Тобто, з огляду на погоджені сторонами умови повернення позики та з огляду на наявність двох примірників розписки і договору позики (по одному у кожної зі сторін), сам факт наявності у відповідачки примірника розписки чи договору не підтверджує факту повернення позики.

4.2. У зв`язку із викладеним вище суд вважає, що відповідачка неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідачки перед позивачем становить суму в розмірі 5000 доларів США. Вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Крім того, суд враховує, що зобов`язання за договором позики від 17 жовтня 2023 року сторонами визначено в іноземній валюті, а саме в доларах США, а тому сума боргу повинна бути стягнута саме в доларах США. Дана позиція суду узгоджується із висновком викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц та від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

5.Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №871008 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 2032 грн. 50 коп., тобто 1% від заявленої позивачем ціни позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 17.10.2023 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в дохід держави у сумі 2032 (дві тисячі тридцять дві) грн. 50 коп. (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету22030106).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення складено та підписано 11 грудня 2024 року.

Суддя Д. Б. Баронін