Справа №: 343/1648/24
Провадження №: 2/343/561/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І.І.,

з участю: секретаря судового засідання Оленюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу № 343/1648/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів,

за участю: представника позивачки адвоката Комарницького Е.Г.,

представника відповідача адвокатки Паленга Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому, із врахуванням зменшених позовних вимог, просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 05.02.2020 у справі №343/2664/19, на стягнення у розмірі 1/5 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому розірвано за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2014 року у справі № 343/473/14-ц. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 у справі №343/2664/19 її позов задоволено частково та вирішено змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » змінено на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ) на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2014 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно, на стягнення їх в розмірі 1 600 гривень щомісячно, які стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При ухваленні рішення суд, зокрема, опирався на положення ст.184 Сімейного Кодексу України, за змістом якої суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тож стягнення аліментів здійснювалось у твердій грошовій сумі 1600 грн.

Однак, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Він може бути збільшений за рішенням суду за позовом у разі зміни його чи відповідача матеріального або сімейного стану.

Вона має право звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру аліментів з наступних підстав.

У зв`язку з народженням ще однієї дитини від іншого шлюбу (що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ), вона, починаючи з липня 2023 року, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не працює, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, а відтак не отримує заробітну плату. Єдиним її доходом є соціальні виплати, які вона отримує на дитину. Дані обставини значно погіршили її матеріальне становище.

Разом з тим, витрати на утримання доньки ОСОБА_9 , яка у липні цього року досягла двадцяти трьохрічного віку, повністю покладаються на неї, так як виплата аліментів на її утримання припинена з 08.07.2024.

Самостійно дочка ОСОБА_9 забезпечити себе не може, оскільки є студенткою п`ятого курсу медичного факультету № 2 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (денна форма навчання), спеціальність «Медицина». У неї попереду ще тривалий період навчання. Медична освіта має свої особливості, зокрема за спеціальністю «Медицина»: тривалий період навчання (6 років навчання 4- інтернатура за фахом 1-3 роки), виключно денна форма навчання, велика завантаженість навчальними матеріалами тощо. За таких умов ОСОБА_9 , навіть досягнувши двадцяти трьох років, не має можливості нести витрати, пов`язані з навчанням, зокрема: видатки на оренду квартири у м. Київ, проїзд (міжміський та по місту Києву), придбання навчальних матеріалів (методички, книжки), канцелярію, сезонний одяг та взуття тощо. Тож, будучи відповідальною матір`ю для своєї дитини, вона все ж продовжуватиме її утримувати, щоб дочка мала можливість здобути повну вищу медичну освіту. В зв`язку з припиненням виплати аліментів на ОСОБА_9 її видатки на матеріальну підтримку дочки збільшились. Всі витрати на її утримання з 08.07.2024 вона несе самостійно.

З моменту ухвалення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 у справі № 343/2664/19 (більше чотирьох років) розмір витрат на утримання доньки ОСОБА_8 значно зріс. Зокрема, зросли ціна на продукти харчування, комунальні послуги, медикаменти. Дочка проживає разом з нею. Вона піклується про неї та дбає про її благополуччя, і намагається забезпечити її усім необхідним, створює всі умови для комфорту. Слід врахувати, що дитина зростає та має певні потреби. На даний момент дитина відвідує різні гуртки, займається математикою та українською мовою з репетиторами. Крім іншого, дитина потребує оздоровлення, забезпечення одягом, навчальним приладдям тощо.

Для забезпечення потреб дитини та її розвитку встановленого судом розміру аліментів не вистачає. Нестача коштів призведе до невиправданого погіршення положення дитини і матиме негативний вплив на її розвиток, що призведе до порушення прав дитини. Остання виплачена сума аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 за липень 2024 року становить 1600 грн, що на сьогоднішній день є невеликою сумою і становить лише незначну частину тих коштів, які фактично витрачає для забезпечення потреб їхньої спільної з відповідачем доньки. Тож основний тягар фінансових видатків на утримання їхньої доньки в основному лежить на ній. Потреби дитини вона намагається забезпечити самостійно, хоча її батько є дієздатною особою, працездатного віку, отримує дохід та може нести обов`язок з утримання дитини на рівні з нею.

Тому, з урахуванням вищезазначеного є всі підстави для зміни способу стягнення аліментів, визначивши розмір аліментів на рівні 1/5 частки від усіх видів доходів відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 скористався своїм правом на подання відзиву на позов, зокрема його представник адвокатка Паленга Н.М. через систему «Електронний суд» 12.08.2024 сформувала відзив на позов, в якому зазначила, що судовим рішенням від 05.02.2020 у справі №343/2664/19, з відповідача в користь позивача змінено розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн щомісячно, на стягнення їх в розмірі 1600,00 гривень щомісячно, які стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також судовим рішенням від 05.02.2020 у справі №343/2663/19, з відповідача в користь позивача стягувалися аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, які стягувались з часу звернення в суд з даним позовом 28.12.2019 і до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку. Виплата аліментів припинена з 08.07.2024. Щодо стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 слід зазначити, що нараховування аліментів припиняється з 08.07.2024, тобто станом на день подачі даного відзиву виконавчою службою ще не нараховано суму останнього платежу. Просить суд звернути увагу на посилання позивачки щодо самостійного утримання доньки ОСОБА_9 , на які вона посилається, 26.07.2024 подаючи позовну заяву та отримавши аліменти: 1600,00 гривень 16.07.2024 в сумі 4 504,00 грн 16.07.2024 та 20070,00 гривень 23.07.2024. З вище наведеного незрозуміло, що саме має позивач на увазі, коли описує, які великі витрати вона несе самостійно, і що саме вже стало підставою для подачі вказаної позовної заяви, адже 27.07.2024 (день подачі) підстави для подачі такої немає, так як за червень кошти на утримання дітей прийшли, а за липень ще не нараховано. Крім того, відповідачем 08.07.2024 переведено доньці ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5 000 гривень на її особистий рахунок, даний факт також спростовує самостійне утримання позивачем доньки ОСОБА_9 . Також слід додати, що до матеріалів справи не долучено жодного доказу щодо витрат, понесених позивачем на утримання доньок, на які є посилання в позовній заяві. Відповідач ніколи не ухилявся від утримання доньок, позивачка жодного разу не зверталась до відповідача з питанням недостатнього матеріального утримання доньок, тому посилання позивача слід оцінювати критично. Щодо утримання доньки ОСОБА_8 позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого подано позовну заяву. Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. Позивачу відомо, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , від якого в них народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які теж перебувають на утриманні відповідача. Дана обставина була досліджена судом при винесенні рішень щодо стягнення аліментів та не забезпечується позивачем. Крім зазначеного вище відповідач має на утриманні хвору матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка за висновком ЛКК від 23.06.2023 потребує постійного стороннього догляду та стаціонарного лікування. Мати відповідача проживає сама, відповідач не може надавати постійний догляд так, як перебуває на службі у Збройних силах України, тому забезпечує оплату усіх медикаментів, необхідних для лікування матері, продуктів харчування та комунальних послуг. Окрім зазначеного вище, відповідач, захищаючи територію України зазнає великих витрат щодо особистого утримання. З метою захисту власного життя та здоров`я необхідні постійні оновлення військового екіпірування. Кожен військовий має безліч потреб у складних умовах, які доводиться оплачувати за власні кошти: продукти харчування (висококалорійні, довготривалого зберігання); засоби гігієни; одяг; екіпірування; спорядження; медикаменти; особисті речі та безліч інших речей, які потребують значних матеріальних витрат. Враховуючи вище зазначене, відповідач заперечує в частині позовних вимог, а саме, що стосується розміру аліментів та вважає, що маючи на утриманні трьох дітей, матір та особисті потреби, доцільним буде призначити 1/6 з усіх видів заробітку (а.с.27-29).

У свою чергу, представник позивачки адвокат Комарницький Е.Г. подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що представник відповідача адвокат Паленга Н.М. скористалася правом, визначеним статтею 178 ЦПК України, та надала відзив на позовну заяву, однак копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи не були надіслані (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Про існування даного відзиву стало відомо тільки під час проведення першого судового засідання. Зі слів представника відповідача відзив був сформовано в системі «Електронний суд» та направлений нею як у суд, так і позивачці через електронний кабінет в системі ЄСІТС. Однак, позивачка не має зареєстрованого кабінету в системі ЄСІТС, про це нею було чітко вказано у позовній заяві. Відтак вона не могла отримувати жодного процесуального документа від представника відповідача. Відсутність у неї електронного кабінету в системі ЄСІТС підтверджує відповідь № 5446328 від 21.11.2024, що додається. Враховуючи зазначене, представник відповідача зобов`язаний був направити відзив поштовою кореспонденцією та надати суду відповідні докази. Проте, такий відзив не направлявся, доказів направлення чи отримання/направлення відзиву на адресу позивачки не надано, тим самим було порушено її право надативідповідь на відзив у встановлений строк. Крім цього, її представнику не надано доступ в підсистемі «Електронний суд» до електронних матеріалів справи 343/1648/24, що унеможливлює обмін (надсилання та отримання) документів (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу в даній справі. Навіть після того, як представнику відповідача суддею усно доручено надати стороні відзив до позову ні вона, ні її представник, який має електронний кабінет в системі ЄСІТС, даного відзиву таки і не отримали. Такі дії представника відповідача слід оцінювати критично, оскільки це свідчить про неповагу до учасників судового процесу та зумисне затягування справи і обмеження її права надати відповідні докази чи пояснення по суті спору, що є підставою для притягнення до відповідальності у відповідності до ст.148 ЦПК України. За таких умов, її представник змушений був звернутись безпосередньо до суду за даним відзивом. Ознайомившись із отриманими документами, вважає за доцільне надати відповідь на відзив, виходячи з наступного. Представник відповідача своїми міркуваннями переконує суд, що підставою для звернення з даною позовною заявою є великі витрати, які вона несе, посилаючись на самостійне утримання доньки ОСОБА_9 станом на 26.07.2024 при чому, нею отримано аліменти 1600,00 грн 16.07.2024, в сумі 4 504,00 грн 16.07.2024 та 20 700,00 грн 23.07.2024. Щодо отриманих вище зазначених сум аліментів, то факт, що аліменти за червень вона отримала у липні та виплата за липень станом на 27.07.2024 ще навіть не нарахована, свідчить про несвоєчасне отримання коштів на утримання дітей. Кошти, про які представник відповідача заявляє, стосується виключно періоду до 08.07.2024. А у випадку виплати аліментів за минулі періоди, виникають питання щодо виконання зобов`язань з виплати аліментів у встановлені строки, що може створювати додаткові труднощі у забезпеченні дітей необхідними ресурсами для їхнього розвитку. Факт несвоєчасного переказу коштів беззаперечно підтверджують долучені представником відповідача квитанції, що містять наступну інформацію: 16.07.2024 ОСОБА_12 здійснено платіж в сумі 1 600 грн, отримувачем яких є Дрогобицький відділ ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, призначення платежу ВП АСВП 61749878 за ОСОБА_2 (на її рахунок кошти зараховано 17.07.2024); 16.07.2024 ОСОБА_12 здійснено платіж в сумі 4 504 грн, отримувачем яких є Дрогобицький відділ ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, призначення платежу ВП АСВП 61748371 за ОСОБА_2 (на її рахунок кошти зараховано 18.07.2024); 23.07.2024 ОСОБА_12 здійснено платіж в сумі 20 070 грн, отримувачем яких є Дрогобицький відділ ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, призначення платежу ВП АСВП 61748371 за ОСОБА_2 (на її рахунок кошти зараховано 01.08.2024). Щодо грошових коштів у розмірі 5 000 грн, перерахованих на особистий рахунок доньки, то як вважає представник відповідача, такий факт спростовує самостійне утримання нею ОСОБА_9 . В свою чергу вона не заперечує, що такі кошти були перераховані, однак у призначенні платежу не вказано, що переказ здійснено на утримання дитини. Згідно інформації, наявної у платіжній інструкції P24AD9347 платник ОСОБА_2 здійснив переказ власних коштів ОСОБА_5 в сумі 5 025,13 грн. Звертає увагу суду, що у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8 , тож дані кошти вона прийняла як подарунок від батька та витратила на свій розсуд. Тому, не зрозуміло, з яких підстав представник відповідача трактує такі дії на свій власний розсуд та вважає, що даний переказ власних грошових коштів відповідача спрямований на утримання ОСОБА_9 . Окрім того, в подальшому відповідач більше жодного разу не перераховував грошових коштів своїй доньці ОСОБА_9 та навіть не цікавився про її матеріальні потреби. На противагу цій одній платіжній інструкції відповідача про переказ власних коштів надає аналогічні платіжні інструкції щодо перерахованих нею коштів на особистий рахунок ОСОБА_9 в періоді, коли аліменти на ОСОБА_9 не нараховувались та не виплачувались, що підтверджує той факт, що донька систематично отримує від неї належну матеріальну підтримку (платіжні інструкції додаються). Водночас зауважує, що це лише частина коштів, які ОСОБА_9 отримала, адже їй нею надавались не тільки безготівкові кошти, але й готівкові. Щодо підстави для подачі нею позовної заяви, то звертає увагу на те, що у позовній заяві вказано, що розмір аліментів може бути збільшений за рішенням суду за позовом у разі зміни її чи відповідача матеріального або сімейного стану. Наведені обставини, що значно погіршили її матеріальне становище, наведено у позовній заяві. Зокрема, вказано, що позивачка має право звернутись до суду із позовною заявою з наступних підстав: «У зв`язку з народженням ще однієї дитини від іншого шлюбу (що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ), вона, починаючи з липня 2023 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного вікута не працює, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, а відтак не отримує заробітної плати. Єдиним її доходом є соціальні виплати, які вона отримує на дитину.Дані обставини значно погіршили її матеріальне становище». Зауважує, що до матеріалів справи додано всі відповідні докази. Наведена аргументація щодо утримання ОСОБА_9 описана нею як додаткові обставини, що мають місце. Зокрема, перелічено різні види видатків, які вона несе на утримання ОСОБА_9 . Однак, при чому нею не акцентувалась увага щодо обсягу таких видатків, представник відповідача на власний розсуд трактує, що вона несе великі витрати самостійно, та ще й вказує, що це стало підставою для подачі вказаної позовної заяви. Вважає, що такі судження викривлюють основну думку, висловлену у позовній заяві щодо обставин, які стали підставою її звернення до суду та не можуть бути взяті судом до уваги. Зі змісту даного відзиву вбачається, що представник відповідача схиляє суд до думки, що її посилання слід оцінювати критично, виходячи з наступного: «Відповідач ніколи не ухилявся від утримання доньок, позивачка жодного разу не зверталась до відповідача з питанням недостатнього матеріального утримання доньок» (відзив на позовну заяву, ст. 2). Однак, звертає увагу суду, що нею у позовній заяві жодним чином не вказано про його ухилення від утримання доньок, адже сам факт сплати аліментів, у розмірі, визначеному відповідними рішеннями суду свідчить про їх утримання. Тож незрозуміло, з якою метою представник відповідача акцентує на цьому увагу, що за її судженням, зокрема, має стати підставою для критичного оцінювання її посилань. Щодо того, що вона жодного разу не зверталась до відповідача з питанням недостатнього матеріального утримання доньок, повідомляє, що з моменту їхнього з відповідачем розлучення, вони перебувають у неприязних стосунках. Єдине, що у них залишилось спільного це обов`язок щодо їхніх спільних дітей, при чому поняття обов`язок щодо дітей вони явно трактують по-різному. Питання, які у неї виникають щодо матеріального утримання доньок з відповідачем, вона вирішує виключно у правовому полі. Нажаль, останній і єдиний на даний час досвід звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, згідно якого судом у справі №: 343/114/20 було прийнято рішення, для неї та дітей був негативним. Відповідач впродовж тривалого часу здійснював моральний тиск на дітей під час телефонних розмов, під час яких цілеспрямовано висловлював свій негатив щодо неї. Така поведінка негативно впливала на емоційний стан дітей. Тож, щоб в подальшому не створювати аналогічних обставин, нею більше жодного разу не було подано позову щодо повернення частини додаткових витрат на утримання дітей. Отже, за вище зазначених умов представник відповідача безпідставно вказує суду, що її посилання слід оцінювати критично. Щодо реального становища відповідача, на яке звертає увагу, то дійсно їй відомо, що у відповідача, ще, перебуваючи у шлюбних відносинах з нею, у 2012 році народилась донька. Уладнавши всі питання щодо розірвання шлюбу з нею, відповідач згодом одружився з громадянкою російській федерації, а у 2015 році у них народилась ще одна донька. Як їй відомо з новоствореною сім`єю відповідач проживав у російській федерації, але щодо реального його сімейного стану на сьогоднішній день вона не володіє інформацією та має сумніви щодо фактичного утримання ним дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , виходячи з наступного. Представник відповідача заявляє, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 теж перебувають на утриманні відповідача та вказує на те, що дана обставина була досліджена судом при винесенні рішень суду щодо стягнення аліментів. Зі свого боку звертає увагу суду, що з часу ухвалення згадуваних рішень, а саме рішення від 05.02.2020 у справі № 343/2664/19 та рішення від 05.02.2020 у справі 343/2663/19 минуло більше чотирьох років. Якщо на момент ухвалення вказаних рішень відповідач разом із сім`єю проживав у російській федерації, то на сьогодні він перебуває на території України. Де зараз знаходиться його сім`я, та у який саме спосіб він здійснює утримання доньок з наданого відзиву незрозуміло, адже відповідачем не надано жодних доказів щодо фактичного їх утримання. Факт утримання відповідачем дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 має вагоме значення при вирішенні даного спору, а відтак потребує доказування. Сам лише факт наявності у відповідача цих дітей не дає підстав вважати, що він їх матеріально утримує. Вона категорично не погоджується із позицією представника відповідача стосовно того, щоб застосувати раніше встановлені факти щодо утримання відповідачем доньок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у контексті розгляду справи на даний час. Тож при відсутності відповідних доказів щодо утримання ним дітей немає підстав вважати, що він здійснює матеріальне утримання доньок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Щодо утримання відповідачем хворої матері ОСОБА_12 , зазначила, що представник відповідача посилається на висновок ЛКК від 23.06.2023, згідно якого ОСОБА_12 потребує постійного стороннього догляду та стаціонарного лікування. Вказує на те, що відповідач забезпечує оплату усіх медикаментів, необхідних для лікування матері, продуктів харчування та комунальних послуг. При тім, не надає жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили його постійні/періодичні видатки на утримання матері. Окрім того, представник відповідача безпідставно ототожнює поняття потреби в сторонньому догляді матері відповідача та потреби в її матеріальному утриманні, адже вони різні за своєю суттю. Той факт, що ОСОБА_15 потребує постійного стороннього догляду та стаціонарного лікування не дає підстав вважати, що вона потребує матеріального утримання, однак, представник відповідача у відзиві свідомо підміняє дані поняття. При тім, жодного відповідного доказу щодо потреби матері в матеріальному утриманні не надано. Відтак, питання щодо потреби матері в матеріальному утриманні є спірним. Слід врахувати, що ОСОБА_12 є особою пенсійного віку, а тому щомісяця отримує пенсію. Оскільки суд не володіє інформацією ні про вид пенсії, ні про розмір пенсії матері відповідача, ні про наявність/відсутність інших доходів, субсидій тощо, то не може зробити справедливого висновку стосовно даного спірного питання. Також слід зауважити, що крім відповідача у його матері є ще дві повнолітніх дочки, які мають рівнозначні з відповідачем обов`язки щодо матері. А те, що, як вказано у відзиві: «відповідач забезпечує оплату усіх медикаментів необхідних для лікування матері, продуктів харчування та комунальних послуг» - навіть за умови наявності відповідних доказів не свідчить про його одноосібну участь в утриманні матері. Оскільки у його матері є троє повнолітніх дітей, тому вони у разі потреби мають солідарно нести видатки на матеріальне утримання своєї матері. Тим більше, відповідач протягом всього часу, від коли в нього існували начебто підстави для зменшення розміру аліментів, не скористався своїм правом та не звертався в суд щодо зменшення розміру аліментів. Стягнення аліментів до досягнення найстаршою дитиною повноліття ОСОБА_9 проводились в розмірі 1/5 часки від всіх видів його доходів, а молодша донька ОСОБА_16 продовжує отримувати 1 600 грн, що в свою чергу додатково свідчить про фактичну невідповідність тверджень відповідача, щодо проведення ним значних витрат на утриманців та навпаки, наявність всіх можливостей проводити оплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 у зменшеному розмірі, тобто 1/5 часки від всіх видів заробітку (доходу). Враховуючи вище зазначене, вважає, що наведені представником відповідача аргументи не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути взяті судом до уваги при винесенні рішення у даній справі (а.с.90-93).

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Комарницький Е.Г. (ордер серії АТ №1078418 від 29.08.2024 - а.с.58) зменшення позовних вимог своєї довірительки підтримав, просив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/5 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просив взяти до уваги пояснення, викладені відповіді на відзив на позовну заяву, а доводи, викладені у відзиві на позов вважати безпідставними.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокатка Паленга Н.М. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000975 від 24.04.2018 - а.с.25, ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1302567 від 11.08.2024 а.с.40) у судовому засіданні позов до її довіритяля визнала частково, не заперечила щодо зміни стягнення аліментів у розмірі 1/6 на утримання доньки ОСОБА_8 , які стягуються з ОСОБА_2 , з підстав, викладених у відзиві на позов. Вказала, що відповідач погоджується на зміну способу стягнення аліментів саме у такому розмірі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, врахувавши зменшені позовні вимоги, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив на позовну заяву, та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Як передбачено ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2014 року у справі №343/473/14-ц розірвано. За час спільно проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , видане повторно 06.09.2016 - а.с.9 та копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , видане 22.12.2008 а.с.10).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2020 року у справі № 343/2664/19, ухвалено: позов задоволити частково. Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.02.2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, на стягнення їх в розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, які стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн. судового збору та на користь позивачки ОСОБА_3 3 500,00 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції адвоката Кобилинець Т.В. від 24.12.2019 року (а.с.13-16).

У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.09.2021 (а.с.12) позивачка 04.09.2021 уклала шлюб з ОСОБА_17 у Долинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Від даного шлюбу у позивачки по справі ІНФОРМАЦІЯ_9 народився син ОСОБА_18 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.11).

Звертаючись до суду із позовними вимогами, ОСОБА_1 просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 05.02.2020 у справі №343/2664/19, на стягнення у розмірі 1/5 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що розмір витрат на утримання доньки ОСОБА_8 значно зріс. Зокрема, зросли ціни на продукти харчування, комунальні послуги, медикаменти, у зв`язку з чим значно збільшились витрати на утримання дочки ОСОБА_8 . Оскільки дитина росте, то і її потреби також зросли та значно перевищують визначену в 2020 році судом суму аліментів в твердій грошовій сумі на утримання батьком ОСОБА_2 своєї дочки ОСОБА_4 . Крім того, дитина відвідує різні гуртки, займається математикою та українською мовою з репетиторами. Також дочка ОСОБА_16 потребує коштів на оздоровлення, забезпечення одягом, навчальним приладдям тощо. Разом з тим, на її утриманні також знаходиться повнолітня дочка ОСОБА_9 , яка навчається на денній формі навчання в Національному медичному університету імені О.О.Богомольця (денна форма навчання), спеціальність «Медицина», що в м.Києві, та узв`язку з чим потребує значних коштів на навчання, проживання, оренду жила, проїзд та купівлю підручників для навчання. Кошти на ці потреби надаються дочці виключно нею самостійно, оскільки стягнення аліментів з відповідача на утримання старшої дочки ОСОБА_9 припинені. На даний час вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відтак не працює, інших доходів, крім соціальної допомоги на дитину, вона не утримує. Водночас, відповідач є дієздатною особою, працездатного віку, отримує дохід та може нести обов`язок щодо утримання дочки ОСОБА_8 .

Відповідач у свою чергу заперечує спроможність сплачувати зміну розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 у розмірі, встановленому позивачкою, оскільки на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження, перекладене з російської мови на українську серії НОМЕР_6 від 12.09.2014 звортона сторона а.с.34, та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження, перекладене з російської мови на українську серії НОМЕР_7 від 11.01.2016 а.с.33), які народжені від шлюбу, укладеного 12.09.2014 з ОСОБА_19 , запис акту №106 у Відділі запису актів громадського стану Поронайського агенства запису актів громадянського стану Сахалінської області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , переклад якого здійснено з російської мови на українську мову зворотна сторона а.с.31).

Крім того, зазначає, що на його утриманні також знаходиться хвора матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка за висновком ЛКК від 23.06.2023 потребує постійного стороннього догляду та стаціонарного лікування (а.с.46), на підтвердження чого також долучає копію довідки КНП «Прикарпатський клінічний онкологічний центр» - а.с.44, копію виписки із стаціонарного лікування загального напрямку а.с.45 та копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого а.с.47. Також відповідач зазначає про те, що він захищаючи територію України, зазнає великих витрат щодо особистого утримання. З метою захисту власного життя та здоров`я йому необхідні постійні оновлення військового екіпірування. Кожен військовий має безліч потреб у складних умовах, які доводиться оплачувати за власні кошти: продукти харчування (висококалорійні, довготривалого зберігання); засоби гігієни; одяг; екіпірування; спорядження; медикаменти; особисті речі та безліч інших речей, які потребують значних матеріальних витрат, однак на підтвердження даних обставин жодних доказів не надає. Враховуючи вище зазначене, відповідач заперечує визначений стороною позивачки розмір аліментів та вважає, що маючи на утриманні трьох дітей, дружину, матір та особисті потреби, вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки ОСОБА_8 , визначений рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 у справі №343/2664/19 на стягнення у розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до вказаної норми СК України, а саме те, що: «спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів», слід застосовувати в контексті змісту норм, якими передбачено: обставини визначення способу стягнення аліментів; спосіб визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; відповідні обставини, які підлягають перевірці та враховуються при визначенні способу та розміру стягнення аліментів.

При цьому слід зауважити, що ст. 192 СК України у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки норма ст. 181 СК України не містить посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування ст. 192 СК України, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну саме розміру аліментів.

Слід вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті «спосіб аліментів… змінюється…» вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України у даному випадку значення не мають.

Мають ж значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому.

Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин.

Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

У абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Із вказаної норми закону також вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, що в повній мірі відповідає вимогам ч. 3 ст. 181 СК України.

Звернувшись в суд з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів позивачка ОСОБА_1 фактично просить стягувати передбачений законом мінімум на дитину, що визначений ст. 182, 183 СК України.

Суд, застосовуючи вимоги вказаних статей, у випадку відсутності певних істотних обставин, що можуть вплинути на визначення такого мінімального розміру зобов`язаний встановити саме такий розмір.

Такими, істотними обставинами, що давали б підставу стягувати аліменти у іншому розмірі, відмінному від мінімального слід вважати, наприклад, наявність поганого стану здоров`я платника аліментів (важкої хвороби, каліцтва, тощо), утриманців у платника аліментів, надзвичайно скрутного матеріального стану платника, що обумовлений об`єктивними обставинами, наявності значних доходів у дітей або отримувача аліментів, що забезпечують їх повноцінне утримання, тощо.

Спосіб та розмір стягнення, про який просить позивачка є тим гарантованим державою мінімумом на утримання дитини, який забезпечить необхідний матеріальний мінімум для її утримання.

Суд зазначає, що, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , те, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за сином ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , до досягнення ним трирічного віку, у зв`язку з чим не працює, а відтак не має стабільного доходу, наявність у неї на утриманні повнолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка здобуває вищу освіту, у зв`язку з чим потребує значних коштів на навчання, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , те, що у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які народилися в шлюбі з ОСОБА_19 , та непрацездатна мама ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому суд звертає увагу і на те, що, заперечуючи проти зміни розміру заявленої до стягнення частки аліментів, відповідач вказує про наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу, дружини, однак доказів на підтвердження надання такої допомоги дітям та дружині не надає, що й не було доведено належними засобами доказування та не є підтвердженням його неспроможності сплачувати аліменти на утримання дочки від першого шлюбу у більшому розмірі.

За вказаних обставин зменшені позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів, слід задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 05 лютого 2020 року по справі №343/2664/19, провадження №2/0343/44/20, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1 600,00 грн щомісячно, з твердої грошової суми, на стягнення їх в частці від заробітку (доходу) платника аліментів, та стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 05 лютого 2020 року по справі №343/2664/19, провадження №2/0343/44/20.

Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Окрім цього, позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1 211, 20 грн.

На підставі викладеного, ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, ст. 51 Конституції України, ст. 150, 180, 182-184 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 05 лютого 2020 року по справі №343/2664/19, провадження №2/0343/44/20, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1 600,00 грн щомісячно, з твердої грошової суми, на стягнення їх в частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/5 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 05 лютого 2020 року по справі №343/2664/19, провадження №2/0343/44/20.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

"Повний текст рішення виготовлено 10.12.2024 року. Оригінал Рішення знаходиться в матеріалах справи"

Суддя Долинського районного суду І.І.Керніцький