_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/6328/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Припинити з 01.11.2023 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2023 року у справі № 357/9818/22. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) безпідставно отримані за період з 01.11.2023 року - по 01.06.2024 року аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22680 грн. (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят гривень). Стягнути на користь Позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої буде остаточно визначений в ході судового засідання.

Ухвалою судді від 24.06.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

Одночасно з поданням позову, ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих аліментів, шляхом тимчасового зупинення стягнення у виконавчому провадженні №71687066, яке здійснюється Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі від усіх видів заробітку (доходів) до набрання рішенням суду законної сили у цій справі.

Ухвалою суду від 24.06.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів відмовлено.

16.07.2024 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, в якому просила передати цивільну справу за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

24.07.2024 року засобами поштового зв`язку від відповідача ОСОБА_2 надійшов Відзив на позовну заяву.

17.09.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшли заперечення на клопотання.

Ухвалою суду від 17.09.2024 року матеріали цивільної справи №947/19532/24 (провадження № 2/947/4317/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_1 оскаржив її в Одеському апеляційному суді.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.10.2024 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року скасовано, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Матеріали справи повернуті до суду 05 листопада 2024 року та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 07.11.2024 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 10.12.2024 року о 12 год. 00 хв.

06.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

07.12.2024 року через систему «Електронний суд» (зареєстровано 09.12.2024 року), від відповідача ОСОБА_2 надійшли клопотання про відмову у задоволенні клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та про проведення судового засідання, призначеного на 10.12.2024 року без участі відповідача.

Ухвалою від 10.12.2024 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третьої особи та про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів за правилами загального позовного провадження, було залишено без задоволення.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України

Сторони у судове засідання не з`явилися, просили провести судове засідання без їх участі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/14393/16-ц від 05.09.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 26.10.2023 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року по справі №357/9818/22 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 17.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

02.05.2023 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пєрковою Л.В. було відкрито виконавче провадження №71687066 на підставі виконавчого листа по справі 357/9818/22, виданого 03.04.2023 року.

В листопаді 2023 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із батьком (цивільна справа №357/16675/23). Ухвалою судді від 03.01.2024 року відкрито провадження у справі.

Місце проживання дитини разом зі позивачем з кінця жовтня 2023 року підтверджується доказами: Актом обстеження умов проживання від 02.11.2023 року, складеним Службою у справах дітей Таїровської селищної ради, Довідкою від 25.12.2023 року №032000216, виданою Приватним закладом «Приватна початкова школа «Гармонія дитинства», Характеристикою від 22.01.2024 року, виданою Приватним закладом «Приватна початкова школа «Гармонія дитинства», Довідкою про осіб, проживаючих за адресою: АДРЕСА_4 , від 29.02.2024 року, виданою адміністратором Відділу реєстраційно-сервісних послуг управління ЦНАП Таїровської селищної ради, Характеристикою учениці Одеського ліцею № 3 Одеської міської ради, Листом від 11.03.2024 року ГО «Дитячо-юнацький спортивний центр таїландського боксу та кік-боксингу», довідкою від педіатра КНП «Дитяча міська поліклініка №6» Одеської міської ради від 13.03.2024 року, Актом про фактичне проживання особи від 27.05.2024 року, Довідкою від 31.05.2024 року №811/08-05, виданою адміністратором Відділу реєстраційно-сервісних послуг управління ЦНАП Таїровської селищної ради, Постановою про відкриття виконавчого провадження №74351505 від 05.03.2024 року державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі.

В частині позовних вимог позивача про припинення з 01.11.2023 року стягнення з позивача аліментів на утримання дитини суд приходить до наступних висновків.

Існування рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року по справі №357/9818/22 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення.

Стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови, що вона проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267-271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання доньки), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у Постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає з батьком, а не з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти, а згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Крім того, ч. 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Проживання та перебування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем у справі, є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів.

Позивачем надано до матеріалів справи копію висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вбачається з цього Висновку, до Органу опіки та піклування Таїровської селищної ради надійшла заява ОСОБА_1 від 05.07.2024 року №А-1686 та Ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, справа №357/14099/23 щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Органом опіки та піклування Таїровської селищної ради встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та укладання нового шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 . Судом при розірванні шлюбу не було встановлено місце проживання дитини, з усною домовленістю між батьками, за згодою самої дитини, вона залишилася проживати з матір`ю, але за умови створення належних умов для виховання доньки. Батько дитини ОСОБА_1 повідомив, що з жовтня 2023 року, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з ним за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є його мати, де створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що причиною переїзду доньки до нього є її заява, що мати з нею погано поводиться, проявляє фізичне та психічне насильство щодо неї. На цей час дитина комфортно почуває себе разом із батьком, категорично не бажає повертатися до матері.

Зі слів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до нього надійшло запрошення Служби у справах дітей Білоцерковської міської ради Київської області на 08 листопада 2023 року для вирішення питання щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання дитини. Служба у справах дітей Таїровської селищної ради направила до Служби у справа дітей Білоцерківської міської ради Київської області акт перевірки умов перебування дитини із супровідним листом, що за місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, створені всі умови для належного виховання та розвитку.

У Висновці Органу опіки та піклування Таїровської селищної ради зазначено, що з дитиною неодноразово спілкувалася психолог КУ ЦНСП Таїровської селищної ради та були складені акти оцінки потреб родини, де зазначалося, що дитина має велику прихильність до батька та бажає проживати з ним.

Неодноразово була залучена виконавча служба, щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про встановлення часу спілкування матері та дитини, але обидва рази ОСОБА_7 відмовлялася від зустрічі та спілкування з матір`ю, а, якщо і погоджувалася, то тільки в будинку батька, а саме там, де вона проживає на теперішній час. При цьому батько не перешкоджав зустрічам та спілкуванню дитини з матір`ю.

На Комісії була заслухана думка дитини, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка висловила своє бажання проживати тільки разом з батьком ОСОБА_1 . Комісія захисту прав дитини, проаналізувавши результати обстеження умов проживання дитини, батьків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків та з урахуванням консультативного Висновку Експерта (ФОП ОСОБА_8 ) №23/24 від 20.07.2024 року щодо результатів психологічного дослідження, завданням якого було встановлення дійсного психоемоційного стану, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з батьком, невимушених бесід з представником Служби у справах дітей, психологом та опитування дитини членами Комісії захисту прав дитини під час розгляду зазначеного питання, з метою соціального захисту та враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У Відзиві на позовну заяву відповідач зазначала, що після розлучення з позивачем у 2016 році вона разом зі своєю донькою ОСОБА_3 переїхали на постійне місце проживання до м. Вінниця, де відповідачка влаштувалась на роботу до ГУНП у Вінницькій області та працювала до моменту переведення, 03.09.2019 року, на посаду заступника начальника сектору відділу кримінальної поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області. Питанням виховання та утримання своєї дитини (проживання, годування, одяг та інші заходи стосовно розвитку дитини) повністю забезпечувались нею самостійно, оскільки вона мала постійний дохід від роботи в органі поліції.

У вересні 2019 року відповідачку було переведено до Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Тому вона, разом зі своєю дитиною ОСОБА_3 переїхала на постійне місце проживання до м. Біла Церква, Київської області.

Відповідач зазначає, що з цього часу, почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 та своєю донькою ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 .

У жовтні 2020 року між відповідачкою та ОСОБА_9 укладено шлюб, який зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 . За період проживання на території м. Біла Церква, Київської області донька протягом 17.09.2019 -31.08.2020 років відвідувала навчальний заклад комбінованого типу ДНЗ №1 «Веснянка» Білоцерківської міської ради, що підтверджується довідкою №76 від 06.12.2023 року.

У 2020 році донька вступила до першого класу Білоцерківського ліцею-гімназії №12 Білоцерківської міської ради, що підтверджується довідкою №271 від 24.11.2023 року.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №945 28.11.2023 року визначено постійне місце проживання дитини - ОСОБА_3 з відповідачкою, тобто на території м. Біла Церква, Київської області.

Відповідач стверджує, що наприкінці жовтня 2023 року ОСОБА_1 здійснено самовільне переміщення, без її згоди та відома, малолітньої дитини, а також продовжується її утримання на території м. Одеса до теперішнього часу.

Таким чином, відповідач визнала, що з жовтня 2023 року дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком.

При цьому, суд враховує надані позивачем докази щодо постійного проживання дитини з батьком, та вважає, що такі докази підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів постійного проживання дитини з матір`ю з 01.11.2023 року по теперішній час суду не надано.

Припинення (звільнення) стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з 01.11.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих, за період з 01.11.2023 року по 01.06.2024 року аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22680 грн., суд зазначає таке.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №71687066 позивачем, за період з 01 листопада 2024 року по 01 червня 2024 року, сплачено грошові кошти, в якості аліментів, у сумі 22680 грн.

З урахуванням того, що дитина з кінця жовтня 2023 року мешкає з батьком та знаходиться на повному його утриманні, вимога щодо стягнення грошової суми, виплаченої батьком у якості аліментів матері за період з 01 листопада 2024 року по 01 червня 2024 року є обгрунтованою, законною та такою, що направлена на забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Факт проживання дитини з батьком відповідачкою не заперечується і є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання доньки, що утворилась за період з 01 листопада 2024 року по 01 червня 2024 року та від звільнення від сплати аліментів в подальшому, оскільки під час розгляду справи обставин, що свідчать про протилежне, судом не встановлено.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 643/3223/21.

Суд зважає на те, що малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком та повністю перебуває на його утриманні, тому було б несправедливо «сплачувати двічі», тобто самому утримувати та забезпечувати дитину і після цього ще сплачувати борг по аліментах за цей же період на утримання цієї ж доньки, а тому слід стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 безпідставно отримані, за період з 01.11.2023 року по 01.06.2024 року, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22680 грн.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення на його користь аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд доходить до наступних висновків.

В даний час малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться на повному утриманні позивача.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, розпочавши стягнення з 20.06.2024 року, із дня подання позовної заяви.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 гривень (за вимогу про стягнення аліментів) та 2422,40 гривень на користь позивача (сплачена сума судового збору при зверненні до суду).

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 141, 155, 179, 180, 182, 267-271, 273 СК України, ст.ст. 2-5, 11-13, 141, 211, 247, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 20.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинити з 01.11.2023 року стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2023 року у справі №357/9818/22.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , безпідставно отримані за період з 01.11.2023 року по 01.06.2024 року аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22680 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко