Справа № 372/3544/24
Провадження № 2-1690/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 листопада 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ленди С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ), у якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 28 357 грн. 18 коп., з яких: 26 500 грн. 00 коп. - заборгованість за договором позики; 638 грн. 18 коп. три проценти річних за час прострочення; 1 219 грн. 00 коп. інфляційні втрати; а також судові витрати у розмірі 1 211 грн. 20 коп. судового збору, 4 999 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та супутні витрати у розмірі 62 грн. 11 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона передала у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 26 500 грн., що засвідчено відповідною письмовою розпискою від 07.07.2023 року із зазначенням умов повернення, а саме ОСОБА_2 зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 05.09.2023 року. На дату звернення позивача до суду відповідачем зобов`язання за розпискою не виконано, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.06.2024 року у справі відкрито провадження, для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того, надав для огляду у судовому засіданні оригінал боргової розписки від 07.07.2023 року.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, клопотань суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

07.07.2023 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача у борг грошові кошти у сумі 26 500 грн. 00 коп., які відповідач зобов`язався повернути у строк до 05.09.2023 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією розписки та наданим для огляду у судовому засіданні її оригнілом.

Станом на день розгляду справи сума боргу за розпискою відповідачем ОСОБА_2 позивачу не повернута.

Таким чином, між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе боргових зобов`язань.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на досліджені судом докази, наявні у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у належній формі укладено договір позики від 07.07.2023 року, проте відповідач ОСОБА_2 порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За час розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язання повернути кошти у розмірі 26 500 грн. 00 коп. у строк, визначений договором позики, а саме до 05.09.2023 року, не виконав, права позивача підлягають захисту, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики у розмірі 26 500 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За арифметичним перерахунком суду, нараховані позивачем за період вересень 2023 року травень 2024 року на суму боргу 26 500 грн. 00 коп. три проценти річних у сумі 638 грн. 18 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 219 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача в заявленому розмірі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 4 999 грн. 00 коп. та супутні витрати на оплату послуг (комісії) банку за сплату судового збору у сумі 12 грн. 11 грнкоп. та відсоток комісії банку за перерахування коштів понесених на правничу допомогу адвоката в сумі 50 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У статті 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги від 22.06.2024 року, копію розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, копію акту здачі-прийняття виконаних робіт, копію рахунку-фактури № 029 від 22.06.2024 року, квитанції № 45651834 та № 45651835 від 24.06.2024 року та платіжну інструкцію № 0.0..1 від 23.06.2024 року.

Таким чином, оскільки позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 999 грн. 00 коп, то саме у такому розмірі і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, а також 62 грн. 11 коп. супутніх витрат на сплату комісій банківським установам за проведення платежів з оплати судового збору і правничої допомоги.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 526, 527, 530, 611, 625, 639, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 191, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позик, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики у сумі 26 500 грн. 00 коп., три відсотки річних за прострочення зобов`язання з 05.09.2024 року по 23.06.2024 року включно у розмірі 638 грн. 18 коп. та інфляційні втрати за період вересень 2023 - травень 2024 року у сумі 1 219 грн. 00 коп., а всього 28 357 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 999 грн. 00 коп. та 62 грн. 11 коп. супутніх витрат на сплату комісій банківським установам за проведення платежів з оплати судового збору і правничої допомоги, а всього стягнути 6 272 (шість тисяч двісті сімдесят дві) грн. 31 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : Т.Г. Сташків