Справа №461/8930/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

в інтересах якого діє адвокат Винниченко Михайло Петрович

(79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 26/9)

до

Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові

Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(79000, м. Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, 39; )

про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Винниченко Михайло Петрович, звернувся до суду з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до прохальної частини заяви, позивач просить:

1) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3% річних та інфляційні втрати за період з 21.10.2022 до 20.10.2022 (нараховано судовим рішенням) і до дати повернення коштів відповідачем (20.09.2023 на виконання рішення суду) 12931 грн 00 коп. 3% річних та 26640 грн 12 коп. інфляційне збільшення боргу за невчасне повернення коштів;

2) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 630441 грн 14 коп. інфляційні втрати та 75075 грн 3% річних за період з 27.06.2014 і до 24.10.2019;

3) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3% річних збитки;

4) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відповідності до ст. 1173 ЦК України в сумі збитків внаслідок оплати позивачем послуг торгуючої компанії втрата коштів та неможливість ними розпоряджатись починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини 1 статті 1173 ЦК України 82224 грн оплачені кошти-збитки; та внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023 у відповідності до частини 1 статті 1173 ЦК України інфляційне збільшення в сумі 241136 грн 81 коп. та 12892 грн 3% річних;

5) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 469621 грн 80 коп. відшкодування моральної шкоди у відповідності до частини першої статті 1173 ЦК України;

6) стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на правову допомогу в сумі 30000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що взяв участь у прилюдних торгах, які відбулись 07.12.2012 та проводились Львівською філією ТзОВ «ТД-Еліт Сервіс» з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме майнового комплексу по АДРЕСА_2 . За результатами торгів було складено протокол № 13-0113/1232 від 07.12.2012 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), згідно якого переможцем торгів став ОСОБА_1 . 20.12.2012 заступником начальника Галицького ВДВС ЛМУЮ було складено акт держаного виконавця про реалізацію (предмета іпотеки), що належить на праві власності. Відповідно до п. 6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №68/5, встановлено, що на підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. 08.05.2013 державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори, на підставі акту державного виконавця про реалізацію (предмета іпотеки) від 20.12.2012, видано ОСОБА_1 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2013 у справі № 457/324/13-ц (пр. № 2/457/236/13), визнано недійсними прилюдні торги від 07.12.2012. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2014, рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними прилюдних торгів від 07.12.2012, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено з інших підстав. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, позивач стверджує, що оскільки з 27.06.2014 набрало законної сили рішення суду про визнання недійсними прилюдні торги від 07.12.2012, то з того дня він має право пред`являти позов про стягнення інфляційних втрат і до дня звернення з таким позовом.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 у справі № 461/3664/22, позов ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), АТ «Кредобанк», ТзОВ «ТД Еліт сервіс» про стягнення коштів внесених позивачем в рахунок оплати за придбане нерухоме майно на прилюдних торгах - задоволено частково. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані виконавчою службою як оплата за майно згідно протоколу №13-0113/12-2 від 07.12.2012, в розмірі 469621 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 80 коп. Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як гарантійний внесок по оплаті суми винагороди, в розмірі 27592 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 35 коп. Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь позивача грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як винагороду, в розмірі 54632 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 85 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь держави судовий збір в розмірі 4696 (чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн. 22 коп. Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп. Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2023, рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 залишено без змін.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2022 по справі № 461/5617/22, за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відшкодування шкоди, позов задоволено частково. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 1 489 320,86 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 514 162,32 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 163 468,00 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на нотаріальне оформлення та реєстрацію права власності у сумі 6 500,00 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. У задоволені решти вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2023, апеляційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 206943 (двісті шість тисяч дев`ятсот сорок три) гривень 00 копійок. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 42150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 54 копійок витрат на правничу допомогу надану в суді першої інстанції.

Позивач вважає, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За згаданим рішенням суду, кошти позивачу було повернуто лише 20.09.2023, тобто, за твердженням останнього, необхідно розраховувати суму 3% річних та інфляційні втрати за період з 21.10.2022 (до 20.10.2022 нараховано судовим рішенням) і до дати повернення коштів відповідачем (20.09.2023 на виконання рішення суду). Зокрема, 12892 грн 3% річних та 25422 грн 31 коп. - інфляційне збільшення боргу. Нарахування 3% річних та інфляційні втрати за період з 27.06.2014 (визнано електронні торги недійсними) і до 24.10.2019 (період з якого судом нараховані та стягненні 3 % річних та індекс інфляції по іншій справі). Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат можуть бути задоволені тільки за період з дня набрання чинності судовим рішенням про визнання електронних торгів недійсними і до дня звернення до суду з таким позовом, тобто у даному випадку: 630441 грн 14 коп. інфляційні втрати та 3% річних 75075 грн. Також, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути збитки внаслідок неможливості розпоряджатися коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023, у відповідності до ч. 1 ст. 1173 ЦК України в сумі 1377251 грн 18 коп. та 151540 грн 3 % річних. Збитки внаслідок оплати позивачем послуг торгуючої компанії втрата коштів та неможливість ними розпоряджатись починаючи 20.12.2012 по 20.09.2023, у відповідності до ч. 1 ст. 1173 ЦК України. 82224 грн оплачені кошти збитки. Розрахунок збитків внаслідок неможливості розпоряджатись коштами позивачем починаючи з 20.12.2012 по 20.09.2023, у відповідності до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, інфляційне збільшення в сумі 241136 грн 81 коп. та 12892 грн 3 % річних. Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у погіршенні самопочуття, поведінки та емоцій, зміні свого звичайного способу життя. Оскільки, позивач був позбавлений можливості користуватися та вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, останній оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 469621 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2023, позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Винниченко Михайло Петрович, до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди ? залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

14.11.2023 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

12.12.2023 від Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ надійшло повідомлення про те, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби» №5131/5 від 16.11.2022 Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) реорганізовано та виведено зі складу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

24.01.2024 ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати замінено неналежного відповідача.

20.02.2024 від представника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі через їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, представник відповідача вказує, що пред`явивши 12.10.2023 позов про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, перебіг позовної давності розпочався 28.06.2014, та у такому разі зазначена позовна давність сплила 28.06.2017, тобто позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку звернення до суду. Окрім того, стверджує, що позивачем необґрунтовано, які саме збитки завдано йому та їх розмір, оскільки сплачені за майно згідно із протоколом кошти у розмірі 469621 грн 80 коп. та 206943 грн - інфляційних збитків та 42150 грн - 3% річних з простроченої суми вже перераховані позивачу та не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України. Також, представник відповідача стверджує, що Галицьким відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не було завдано позивачу жодної моральної шкоди, оскільки прилюдні торги визнано недійсними з підстав недодержання спеціалізованою організацією вимог доступності до участі в торгах інших покупців, зацікавлених у придбанні майна.

Ухвалою Галицького районного суду від 20.02.2024 підготовче провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Винниченко Михайло Петрович до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди закрито.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи.

Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Галицького ВДВС Львівського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 25891700 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2426, виданого 19.11.2010 Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 та інших на користь ПАТ «Кредобанк» 1458065 грн 97 коп. - боргу за кредитним договором.

Під час проведення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 25891700, відбулися прилюдні торги з реалізації майна боржника. Згідно з протоколом про проведення прилюдних торгів ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 07.12.2012 № 13-0113/12-2, переможцем аукціону з продажу лота № 2: майновий комплекс загальною площею 433,00кв.м. та нежитлових будівель гаражно-складських приміщень загальною площею 155,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , став ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 перерахував на депозитний рахунок Галицького ВДВС ЛМУЮ грошові кошти в розмірі 399621 грн 80 коп. та 100000 грн, а також перерахував на рахунок ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» грошові кошти в розмірі 27592 грн 35 коп. та 54632 грн 85 коп.

20.12.2012 начальником Галицького ВДВС ЛМУЮ затверджено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

08.05.2013 державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. видано свідоцтво № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2013, ухваленим за результатами розгляду цивільної справи № 457/324/13, позов ОСОБА_2 до ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс» в особі Львівської філії, Галицького ВДВС ЛМУЮ, третя особа ОСОБА_1 про визнання прилюдних торгів недійсними, задоволено. Визнано прилюдні торги від 07.12.2012, проведені Львівською філією ТзОВ «ТД «Еліт Сервіс», з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) недійсними. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2013, ухвалене за результатами розгляду цивільної справи № 457/324/13 в частині визнання прилюдних торгів від 07.12.2012 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено з інших підстав. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2014, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24.10.2019 у цивільній справі № 457/462/16, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28.11.2017 скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано недійсними та скасовано: протокол № 13-0113/12-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19.11.2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності від 20.12.2012; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 92, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2020, постанову Львівського апеляційного суду від 24.10.2019 у цивільній справі № 457/462/16 залишено без змін.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 у справі № 461/3664/22, позов ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), АТ «Кредобанк», ТзОВ «ТД Еліт сервіс» про стягнення коштів внесених позивачем в рахунок оплати за придбане нерухоме майно на прилюдних торгах - задоволено частково. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані виконавчою службою як оплата за майно згідно протоколу №13-0113/12-2 від 07.12.2012, в розмірі 469621 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 80 коп. Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як гарантійний внесок по оплаті суми винагороди, в розмірі 27592 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 35 коп. Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь позивача грошові кошти, отримані спеціалізованою організацією як винагороду, в розмірі 54632 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 85 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь держави судовий збір в розмірі 4696 (чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн. 22 коп. Стягнуто з ТзОВ «ТД Еліт сервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп. Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2023, рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 у справі, залишено без змін.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2022 по справі № 461/5617/22, за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відшкодування шкоди, позов задоволено частково. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 1 489 320,86 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 514 162,32 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 163 468,00 грн. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на нотаріальне оформлення та реєстрацію права власності у сумі 6 500,00 грн. Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. У задоволені решти вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18.07.2023, апеляційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 206943 (двісті шість тисяч дев`ятсот сорок три) гривень 00 копійок. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 три проценти річних з простроченої суми у розмірі 42150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 54 копійок - витрат на правничу допомогу надану в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже, суд виходить з того що підставам визнання недійсними та скасування протоколу № 13-0113/12-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) на виконання виконавчого листа № 2-2426/10 від 19.11.2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова; акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності від 20.12.2012; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 97, видане державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І.; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 № 92, виданого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., вже було надано оцінку, а тому такі обставини повторному доказуванню не підлягають.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі № 911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44). При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)).

З урахуванням наведеного, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності в частині вимог про стягнення коштів починаючи 27.06.2014, оскільки набрало законної сили рішення суду про визнання недійсними прилюдні торги від 07.12.2012. При цьому, суд відхиляє твердження представника позивача щодо пропуску строку відповідачем подання відзиву, оскільки як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2024 відбулася зміна неналежного відповідача належним. Відзив Галицьким відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано 20.02.2024. Таким чином, враховуючи дату, яка відображена на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідачем не було пропущено строк подання відзиву.

Відповідно до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Нормами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право . На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Особливості відшкодування шкоди, завданої у результаті виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Під час судового розгляду встановлено, що регіональним управлінням юстиції (розпорядником коштів), 01.09.2023 перераховано на банківські реквізити ОСОБА_1 206943 грн - інфляційних збитків та 42150 грн - 3% річних з простроченої суми. Також, на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2022 по справі № 461/3664/22, 23.09.2023 Західним міжрегіональним управлінням юстиції (розпорядником коштів) на банківські реквізити ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в розмірі 469621 грн 80 коп. отримані, як оплата за майно, згідно із протоколом №13-0113/12-2 від 07.12.2012 (що також визнається позивачем).

Отже, відповідно до ст. 216 ЦК України, позивач отримав кошти, які підлягали для повернення у зв`язку з визнанням недійсними прилюдних торгів. Окрім того, ОСОБА_1 , у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, реалізував своє право на одержання нарахування 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Завдання відповідачем позивачу іншої шкоди, зокрема передбаченої ст. 1173 ЦК України, судом не встановлено.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у погіршенні самопочуття, поведінки та емоцій, зміні свого звичного способу життя, яку позивач оцінює у розмірі 469621 грн 80 коп., суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. З урахуванням положень ст. 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року у справі № 455/1076/16-ц).

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що саме на особу, яка вважає, що їй було завдано моральної шкоди покладається обов`язок доведення її розміру.

У даному випадку, під час розгляду справи не встановлено наявності необхідних умов для виникнення у відповідача зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, а саме протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тобто доводи позивача щодо заподіяння моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача ґрунтуються лише на його власних твердженнях і не підкріплені належними та допустимими доказами у справі. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу та вважає істотною обставиною те, що прилюдні торги визнано недійсними з підстав недодержання спеціалізованою організацією вимог доступності до участі в торгах інших покупців, зацікавлених у придбанні майна, а не з підстав порушення відповідачем норм Закону України «Про виконавче провадження».

Підсумовуючи вищенаведене, на переконання суду, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, а також не наведено належних аргументів, доводів та мотивів, які б свідчили про наявність законних підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

20.11.2023 ухвалою Галицького районного суду м. Львова, клопотання ОСОБА_1 було задоволено та відстрочено останньому сплату судового збору у повному обсязі до ухвалення судового рішення у справі.

Під час звернення до суду з позовом, позивачем заявлено вимоги майнового характеру та зазначено ціну позову 3079753 грн 05 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом, позивачу необхідно було сплати судовий збір у розмірі 15140 гривень 00 копійок, які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму несплаченого судового збору у розмірі 15140 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача адвокат Винниченко Михайло Петрович

(79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 26/9)

відповідач Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові

Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(79000, м. Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, 39; )

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький