Дата документу 30.09.2024Справа № 545/3480/23
Провадження № 2/554/61/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Грай К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Лариса Володимирівна, про визнання заповіту недійсним та відновлення чинності попереднього заповіту, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області 20.09.2023 року з позовом до ОСОБА_4 , визначивши третьою особою ОСОБА_5 , який уточнив до початку розгляду справи по суті, в якому прохав:

-визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_6 22 липня 2021 року о 15 год. 40 хв., село Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область, Україна, зареєстрований в реєстрі за №№ 481, 482, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В.;

-відновити чинність попереднього заповіту ОСОБА_6 , складеного 09 квітня 2019 року, посвідченого секретарем Супрунівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 73.

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що ОСОБА_3 є рідною онукою ОСОБА_6 . Мати ОСОБА_3 ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_6 . Після смерті дочки, 09.04.2019 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла все своє майно на випадок своєї смерті дочці ОСОБА_4 та онучці ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Ще за її життя ОСОБА_3 дізналася, що після 09.04.2019 року її бабою було складено заповіт на ім`я дочки ОСОБА_4 . Вказує, що останні роки життя ОСОБА_6 була лежачою хворою, не ходила та була глухою. Піклування за нею, за усною домовленістю, здійснювали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 рівномірно по кілька днів у місяці. Оскільки ОСОБА_3 не проживала з бабою, то нагляд здійснювала найнята нею піклувальниця. Крім того, ОСОБА_3 було придбано ліжко медичне та телевізор для зручності ОСОБА_6 . ОСОБА_4 також не проживала разом з матір`ю ОСОБА_6 , а в подальшому самостійно відмовилася від послуг найнятої піклувальниці та заявила, що буде здійснювати догляд за рахунок пенсії ОСОБА_6 . У розмові зі своєю бабою, ОСОБА_6 повідомила, що вона змушена була скласти новий заповіт під тиском дочки, яка застосовувала до неї фізичне насильство у вигляді придушення за обличчя та психологічне насильство у вигляду погроз залишити її без догляду. ОСОБА_6 розповіла, що до неї привезли нотаріуса, але вона відмовилася підписувати заповіт, після чого її дочка почала її душити та кричати. Наступного дня до неї знову привезли нотаріуса та трьох свідків, одним із яких був двоюрідний брат ОСОБА_4 ОСОБА_8 і склали заповіт, на який вона не могла впливати та могла чути, коли його зачитували, так як була майже глуха. Вважає, що є підстави для визнання заповіту від 09.04.2019 року недійсним, так як він складений всупереч волі заповідача, із застосуванням до неї психічного та фізичного насильства, в присутності свідка, який є родичем спадкоємця.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.09.2023 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову направлено на розгляд за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2023 року задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно будинок з господарськими будівлями, розташований, за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Святецькій Ірині Вікторівні вчиняти будь-які дії ( видавати свідоцтва, реєструвати право власності тощо) щодо спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 до вирішення судом даної справи.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, який ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2024 року залишено без розгляду.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Святецької І.В. копії матеріалів спадкової справи № 70647559 та копію заповіту складеного ОСОБА_6 , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснив, що позивач не надав жодних доказів відсутності волевиявлення заповідача, а тому його доводи є припущенням. Вказує, що факт наймання позивачем доглядальниці за її бабою та придбання нею ліжка є моральним обов`язком позивача, а тому не є підставою для визнання заповіту недійсним. Позивач не довела, що на ОСОБА_6 здійснювався фізичний та психологічний тиск, не зрозуміло в яких умовах вона давала покази на відео. Також зазначив, позивач не довела факту порушень під час посвідчення заповіту, не надала доказів того, що ОСОБА_9 є племінником спадкодавця. Вказує, що на відео не видно, що ОСОБА_6 говорила, що дочка за неї не буде доглядати, вбачається, що вона дізналася про це від онуки.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецької І.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с.91).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ївженко Л.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с.130).

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03 липня 1985 року видане ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла, про що видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 25 березня 2019 року Виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.6).

ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Із заповіту від 09 квітня 2019 року, посвідченого секретарем Супрунівської сільської ради за № 73 слідує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заповіла усе належне їй майно дочці ОСОБА_4 та внучці ОСОБА_3 (а.с.5).

22 липня 2021 року о 15 год. 40 хв. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ївженко Л.В. посвідчено заповіт за №№481, 482, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в присутності двох свідків обраних нею особисто ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, розуміючи значення своїх дій, на випадок її смерті все належне їй майно заповіла ОСОБА_4 . У зв`язку із тим, що за станом здоров`я (слабкість рук) ОСОБА_6 не може власноручно підписати заповіт, за її дорученням, в її та нотаріуса присутності, після схвалення заповідачем, заповіт прочитаний вголос та підписаний ОСОБА_12 (а.с.108-109).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла, що слідує із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28 березня 2023 року виданого Полтавським відділом ДРАЦС у Полтавському районі (а.с.140).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 340277119 від 25.07.2023 року слідує, що ОСОБА_6 мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 (а.с.7).

За ч. 1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

У відповідності до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України передбачено, волевиявлення учасника правочину маєбути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 231 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У постанові Верховного Суду від 06.06.2019 у справі №342/139/16-ц про визнання заповіту недійсним у зв`язку з тим, що його вчинено проти справжньої волі заповідача під впливом насильства з боку відповідача, викладено таку правову позицію щодо застосування ст. 231 ЦК України: «У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань».

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 Цивільного кодексу України), необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

У постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №299/1523/16-ц викладено таку правову позицію щодо застосування ст. 231 ЦК України: «Для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинне виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Вона може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам».

Таким чином, для визнання правочину недійсним на підставі ст. 231 ЦК України, позивач мав би довести:

- факт застосування до померлого чоловіка/батька фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи;

- вчинення правочину проти його справжньої волі;

- наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину.

Зокрема, під насильством необхідно розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків.

На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення, випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

За положеннями частини другої ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої ст.207 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тесті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з частиною третьою ст.1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу.

За вимогами ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої ст.1248 і ст.1252 цього Кодексу, присутність не менше як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свій підпис на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Предметом даного спору є визнання недійсним заповіту складеного ОСОБА_6 22 липня 2021 року о 15 год. 40 хв., село Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область, Україна, зареєстрованого в реєстрі за №№ 481, 482, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Л.В. з підстав того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_6 не було вільним та не відповідало її волі, заповіт вчинений внаслідок застосування до неї фізичного та психічного тиску з боку відповідача, а також, що його посвідчено у присутності свідка, який є родичем спадкоємця.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також досліджений відеозапис розмови позивача ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_6 , проведеної за життя останньої.

Свідок ОСОБА_12 показав, що був запрошений ОСОБА_4 для посвідчення заповіту, який був ним підписаний замість ОСОБА_6 в її присутності, за участю нотаріуса та двох свідків. Як йому пояснили, запросили його для того, щоб не було порушень. Своїм підписом у заповіті він підтвердив, що всі дії відбувалися правомірно. Під час підписання заповіту всі зайшли у кімнату, бабуся була лежача, в адекватному стані, жартували, мала добру пам`ять, зокрема, знала всіх президентів, хто коли родився.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що проживав разом з ОСОБА_3 з 2009 по 2021 р.р. Коли померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_7 , бабуся ОСОБА_14 склала заповіт на одну частку на ім`я внучки, іншу частину на ім`я іншої дочки. Потім ОСОБА_15 переробила заповіт від ОСОБА_14 на себе. Коли вони до неї приїжджали з ОСОБА_16 , то ОСОБА_14 повідомила, що ОСОБА_15 привозила нотаріуса, щоб переписати заповіт, але вона його не підписала. Вдруге ОСОБА_6 також не хотіла підписувати заповіт, але ОСОБА_15 повідомила, що не буде її доглядати, якщо вона не перепише заповіт. В розмові з ОСОБА_3 повідомила, що хотіла переписати знову заповіт на онуку, але ОСОБА_16 сказала, що не буде цього робити. Також показав, що ОСОБА_16 також доглядала за бабусею, купила їй ліжко, телевізор та найняла доглядальницю, але ОСОБА_15 відмовилася від її послуг.

Із відеозапису розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 розповідала, що її придушували за обличчя, хапали, а також що погрожували залишити саму, якщо вона не підпише заповіт. Але з даного відеозапису не вбачається, коли він був здійснений, чи мали місце дії фізичного та психологічного характеру щодо ОСОБА_6 від ОСОБА_17 в дійсності, чи давала ОСОБА_6 ці пояснення добровільно. Деякі обставини, зокрема, що ОСОБА_15 говорила, що не буде доглядати ОСОБА_14 , повідомила саме ОСОБА_16 під час розмови та ОСОБА_14 цьому дивувалася, обзиваючи ОСОБА_18 .

Таким чином, даний доказ не доводить достовірно спричинення фізичного чи психологічного насильства щодо ОСОБА_14 з боку її дочки.

Суд зазначає, що будь-яких інших доказів факту спричинення тілесних ушкоджень та психологічного насильства ОСОБА_6 суду не надано.

Також позивач не надала будь-яких доказів, що при посвідченні заповіту були допущення порушення Закону, які передбачають можливість підпису заповіту іншою особою від імені спадкодавця. Так, позивачем не доведено, що не було дотримано вимог щодо форми заповіту що ОСОБА_6 мала вади слуху та не могла чути заповіт, що зі змістом заповіту її не було ознайомлено. Неможливість ОСОБА_6 самостійно підписати заповіт не спростована. Доказів перебування у родинних стосунках свідка із спадкоємцем чи спадкодавцем також не представлено.

Суд вважає, що позивач не довела, що оспорюваний заповіт в момент його складення суперечив волі ОСОБА_6 .

Доводи позивача, що вона також здійснювала догляд за бабусею ОСОБА_6 не є підставою для визнання недійним заповіту, а тому не є підставою для його скасування.

Отже, позивачем не доведено, що оспорюваний заповіт було вчинено під впливом фізичного чи психічного тиску, який виражається в незаконних діях та настанні невигідних наслідків та те, що волевиявлення ОСОБА_6 не відповідало внутрішній її волі й не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених правочином.

З огляду на викладену, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із його недоведеністю.

Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька Ірина Вікторівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Ївженко Лариса Володимирівна, про визнання заповіту недійсним та відновлення чинності попереднього заповіту відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Святецька Ірина Вікторівна місце розташування м.Полтава, вул. Симона Петлюри,13.

Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ївженко Лариса Володимирівна місце розташування м.Полтава, вул. Кириченко Раїси,4.

Повне рішення складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко