Провадження № 2/161/3633/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О. М.,

при секретарі судового засідання Жежерун Д.А.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Веремчука В.В.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката Карпюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням з подальшою реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулись з позовом до ОСОБА_3 з позовом про визнання за ними права користування житловим приміщенням з подальшою реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги сторона позивача вказує наступне.

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта № 381920962 від 07 червня 2024 року право власності на будинок АДРЕСА_1 за відповідачем - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину було зареєстровано 18 квітня 2019 року.

ОСОБА_3 отримав у спадок житловий будинок від своєї матері ОСОБА_6 , яка померла у 2012 році.

Згідно заяви ОСОБА_3 , як нового власника будинку АДРЕСА_1 , позивачів було знято з місця реєстрації, чим, на думку позивачів ОСОБА_3 порушив їхні житлові права.

Обґрунтовуючи порушення житлових прав позивачі вказують на те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 проживають у спірному будинку з 1980, 1985, 2003, 2005 року, протягом всього часу проживання вони проводили у цьому будинку капітальний ремонт покрівлі, поточні ремонти приміщення, займалися питаннями, що пов`язані із забезпеченням будинку телекомунікаціями.

Позивачі зазначають, що зняття їх із реєстрації їхнього місця проживання ОСОБА_3 стало для них шоком, оскільки у спірному будинку було проведено усе їхнє життя, вкладено у облаштування низку коштів, часу сил, вважають що указаними діями вони набули права користування такими приміщеннями, а іншого майна, в якому можна проживати у них немає.

На даний час, ОСОБА_3 постійно погрожує позивачам поліцією, судом та вказує, що вони безпідставно проживають у спірному будинку у зв`язку із чим вважають, що не мають іншого способу захистити свої житлові права зараз та в майбутньому окрім, як звернутися до суду.

Підсумовуючи позивачі вказують, що тривале проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції, а тому наступне їх виселення з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням їх права на повагу до житла.

З цих підстав, а також вказуючи на те що обраний позивачами спосіб захисту їм необхідний для реалізації їхніх соціальних прав позивачі просилили визнати за ними право користування житловим приміщенням з подальшою реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторона не погоджуючись із позовом подала відзив в, якому повністю заперечила проти задоволення позовних вимог.

В загальному відзив відповідача зводиться до наступного.

В першу чергу ОСОБА_3 звертає увагу на ту обставину, що позивачі, а також ОСОБА_7 (чоловік позивачки ОСОБА_1 ), є його далекими родичами, проживають разом із ним та його родиною в спірному будинку, який розташований на одній земельній ділянці та являє собою єдину будівлю, не поділену на окремі квартири, жодних письмових домовленостей із позивачами щодо їхнього проживання в спірному будинку не було і не має, однак позивачі проживають у спірному будинку і питання їх виселення не стоїть, вказує, що окрім зняття позивачів із реєстрації місця проживання він жодних дій щодо їх виселення не вчиняв таких намірів не має і жодного разу не висловлював.

Продовжуючи відповідач пояснює, що на його думку між сторонами не існує спору, а підставою для звернення позивачів із даним позовом до суду стала ситуація, коли він, як законний власник будинку зняв позивачів із реєстрації за адресою його будинку. Такі дії було вчинено через численні суперечки з чоловіком позивачки ОСОБА_1 . ОСОБА_7 , який у травні 2024 року наніс йому умисні легкі тілесні ушкодження, у зв`язку із чим він звернувся до поліції з відповідною заявою, та саме ці обставини та постійні бійки стали підставою для зняття позивачів із реєстрації.

Підсумовуючи відповідач також звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_4 володіє на праві власності квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 388906872, а позивач ОСОБА_5 вже понад 20 років не проживає у спірному будинку, а ОСОБА_7 чоловік позивача ОСОБА_1 та батько позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 (даний факт підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі 161/13639/24) від 24 липня 2024 року).

З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача ОСОБА_1 адвокат Веремчук В.В., кожен зокрема позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Суду пояснили, що рішення про визнання за ними права користування спірним житловим будинком необхідне для їх подальшої реєстрації свого місця проживання для користування соціальними благами (лікарня, нова пошта тощо).

Сторона відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, наголосила, що не проти того, щоб позивачі проживали у спірному будинку, не вчиняє жодних дій щодо виселення відповідачів із спірного будинку, проте заперечує, щодо реєстрації відповідачами свого місця проживання у його будинку, оскільки вважає, що це виключне право власника житла надавити чи ні дозвіл на таку реєстрацію.

Заслухавши учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно він набув на праві власності в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла у 2012 році.

Позивач ОСОБА_5 є вдовою брата відповідача ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є донькою позивача ОСОБА_5 .

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є доньками позивача ОСОБА_1 .

З пояснень присутніх у судовому засіданні сторін слідує, що фактично за адресою АДРЕСА_1 проживають відповідач ОСОБА_3 , позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_5 у спірному будинку не проживає значний проміжок часу, про що сама особисто ствердила у судовому засіданні, оскільки проживає у квартирі своєї внучки за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтвердили у судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_3 жодних перешкод у користуванні спірним будинком їм не чинить, вони продовжують проживати там, а позов спрямований виключено на бажанні зареєструвати своє місце проживання у будинку.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що у разі якщо особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка надається в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг та зазначається в декларації про місце проживання під час її формування. Відомості, передбачені частиною другою цієї статті, згода власника (співвласників) житла не вимагаються у разі декларування місця проживання дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їхніх батьків або інших законних представників чи одного з них.

Пунктом 3 частини другої статті 9 вищенаведеного Закону передбачено, що до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України).

У частині третій статті 9 цього ж Закону визначено, що у разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла.

З аналізу вищенаведених положень чинного законодавства, що регулює питання реєстрації (декларування) місця проживання особи слідує, що в окремих випадах така реєстрація може бути здійснена за відсутності згоди власника (співвласника) житла. До таких випадків відноситься і наявність рішення суду про визнання права користування житлом.

Одночасно, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.10.2020 року у справі №910/12787/17.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

В постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18 також зазначено, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Однак позивачі будь-якими належними та допустимим доказами не довели, що відповідач не визнає, заперечує або оспорює їх право користування спірним будинком.

Відповідач не чинить будь-яких дій по виселенню позивачів з будинку, не перешкоджає користуватися будинком, який, умовно розділений між сторонами.

Самі ж позивачі не пояснили суду з посилання на конкретні, а не гіпотетичні обставини, яким чином відсутність реєстрації їх місця проживання у спірному будинку порушує їх права.

Так, позивач ОСОБА_5 у спірному будинку не проживає значний проміжок часу, про що сама особисто ствердила у судовому засіданні, оскільки проживає у квартирі своєї внучки за адресою АДРЕСА_2 . Чому саме вона хоче бути зареєстрована за адресою, за якою фактично не проживає, суду вона не пояснила.

Позивач ОСОБА_4 забезпечена власною квартирою за адресою АДРЕСА_2 і може зареєструвати своє місце проживання там. Саме ця адреса знаходиться поруч з АДРЕСА_1 . Ця позивач не змогла суду пояснити, чому ж саме, вона наполягає на реєстрації місця проживання за АДРЕСА_1 . Її пояснення зводилися до того, що вона бажає користуватися послугами сімейного лікаря, і бажає бути зареєстрованою разом з батьками, однак жодна з цих обставин не свідчить про порушення будь-яких її прав, адже вона і так користуються послугами сімейного лікаря, може ними користуватися і будучи зареєстрованою у власному житлі, і ніхто їй не перешкоджає проживати з батьками за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в останньому судовому засіданні вказала, що відсутність місця реєстрації перешкоджає їй отримати грошовий переказ на «Новій Пошті», але будь-яких доказів цього суду не надала. Для суду є незрозумілим яким чином відсутність місця реєстрації може впливати на отримання особою грошових переказів, але якщо цей факт дійсно мав місце позивач вправі оскаржити таку відмову в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 також будь-яких конкретних доказів порушення її прав за фактом відсутності реєстрації місця проживання саме за адресою АДРЕСА_1 , не надала.

Щодо показів свідків ОСОБА_8 (дружина відповідача), ОСОБА_9 (дочка відповідача), суд зазначає, що їх покази зводяться до опису участі позивачів у ремонті та утриманні будинку, а також опису конфліктної ситуації між відповідачем ОСОБА_3 і ОСОБА_7 (чоловік позивачки ОСОБА_1 ) та суттєвого значення для вирішення вказаного спору не мають.

В цілому сам позов також не містить будь-яких тверджень про порушення прав позивачів за фактом відсутності реєстрації у спірному будинку, а зводиться до бездоказових тверджень що « ОСОБА_3 постійно погрожує поліцією, судом та вказує, що вони безпідставно проживає в будинку. У них немає іншого способу захистити свої житлові права зараз, в майбутньому, окрім як звернутися до суду із даною позовною заявою, оскільки, крім іншого, у власності позивачів немає іншого майна, яке можна використовувати для проживання». Всі ці твердження були спростовані в ході судового розгляду, в тому числі в результаті надання пояснень самими позивачами.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не чинить позивачам жодних перешкод у користуванні будинком за адресою АДРЕСА_1 , а сама по собі відсутність їх реєстрації у цьому будинку не порушує жодних їх прав, свобод чи інтересів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням з подальшою реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач 1: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Позивач 2: ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Позивач 3: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Позивач 4: ОСОБА_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач : ОСОБА_10 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повне рішення суду складено та підписано 12 грудня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ