ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8427/24 Справа № 174/669/24 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2024 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, уточненою під час розгляду справи та просила встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Очеретине, Покровського району Донецької області, обґрунтовуючи своє звернення в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дочкою ОСОБА_2 , який, в свою чергу, є колишнім її чоловіком. При цьому посилалась на те, що 13 квітня 2024 року від ЧЧ ВП № 1 Покровського РУП через месенджер «WhatsApp» надійшло повідомлення з фотознімками про те, що 13 квітня 2024 року о 12:20 год. було влучання у багатоповерховий (5-ти поверховий) будинок у АДРЕСА_2 . Під завалами будинку імовірно загинули цивільні місцеві мешканці, зокрема, ОСОБА_2 , який мешкав за вказаною адресою та тіло якого після влучання у житловий будинок так і не було знайдено через неможливість деблокування тіл з підвалів зруйнованого будинку.

За відсутності будь-яких документів про дату, місце та причину смерті заявник позбавлена можливості зареєструвати факт його смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, та з метою отримання соціальної допомоги на дитину, у зв`язку з втратою годувальника, вимушена звернутися до суду з даною заявою та просити встановити факт смерті останнього.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2024року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Судовий збір віднесено на рахунок держави (а.с.45,46).

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 , в певний час, адже у матеріалах справи відсутні медичні документи на підтвердження факту та причин біологічної смерті останнього. Вимоги заявника, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 про встановлення факту смерті ґрунтуються на припущеннях з огляду на обставини, за яких їй стало відомо про ймовірну смерть ОСОБА_2 , а також, що останній ймовірно загинув внаслідок руйнування будинку через авіаудар у смт. Очеретине Покровського району Донецької області.

Також судом першої інстанції роз`яснення заявникові про можливість її звернення до суду в порядку ст. 46 ЦК України та Глави 4 Розділу ІV ЦПК України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано повну окупацію смт. Очеретине Донецької області та неможливість надання суду необхідних документів про смерть ОСОБА_2 , як і не взято до уваги те, що протоколом огляду, складеним співробітниками поліції на місці події, тобто, будинку АДРЕСА_2 , встановлено загибель цивільних людей з переліком їх прізвищ, зокрема, ОСОБА_2 , які знаходились у підвалі цього будинку під час бомбардування. Вважає, що такі докази є достатніми.

Інші учасники справи, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу не подавали, та, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 , заявницею до матеріалів справи долучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001105 від 14 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 438 КК України, відповідно до якого від ЧЧ ВП № 1 Покровського РУП через месенджер «WhatsApp» встановлений на приватний мобільний телефон надійшло смс-повідомлення з фотознімками про те, що 13 квітня 2024 року о 12:20 год. було влучання у багатоповерховий (5-ти поверховий) будинок у АДРЕСА_2 . Під завалами будинку імовірно загинули цивільні місцеві мешканці, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Разом з цим, долучено довідку за підписом начальника СВ майора поліції Пономаренко Ю. від 27 квітня 2024 року за вих. № 2248/305/02-2024 про те, що 13 квітня 2024 року в ІТС ІПНП ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області за № 3318 зареєстрований факт авіаудару по будинку АДРЕСА_2 , під завалами якого загинули 6 цивільних мешканців, серед яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкав по АДРЕСА_1 . У зв`язку з активними бойовими діями дістати тіла загиблих з під завалів будинку не представилось можливим (а.с. 17зв).

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 19).

ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який був розірваний на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року (а.с. 18-21). Після укладення шлюбу 14 лютого 2019 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 35).

Протокол огляд від 13 квітня 2024 року, складений у смт. Очеретин, з фототаблицею фіксує факт влучання в будинок АДРЕСА_2 (а.с. 23-25).

В реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку із відсутністю належних документів (а.с. 16).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції застосував положення ст. 19, 293, 317 ЦПК України, ст. 49 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності.

Звертаючись з даною заявою до суду, на підтвердження обставин, викладених в заяві про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , заявником надано копію протоколу огляду з фотографіями (фототаблицею) зруйнованого будинку, витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001105 від 14 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 438 КК України, довідку видану поліцією та письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .

Однак, суд зауважив, що інформація про внесення відомостей в ЄРДР ще не підтверджує факт смерті ОСОБА_2 , а є лише підставою для проведення досудового розслідування. Довідка за підписом начальника СВ майора поліції Пономаренко Ю. Від 27 квітня 2024 року за вих. № 2248/305/02-2024 про смерть ОСОБА_2 також не може вважатись достатнім та допустимим доказом факту смерті останнього. Сам по собі факт руйнування будинку АДРЕСА_2 , факт смерті ОСОБА_2 не підтверджує.

Колегія суддів повністю погоджується з фактичними встановленими обставинами справи судом першої інстанції та надання належної правової оцінки таким доказам, враховуючи також при цьому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23.

Так, Верховний Суд виснував, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац 1 частини першої статті 317 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року по справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) вказано, що: «загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (далі - Закон № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції. Статтею 317 ЦПК України (в редакції Закону № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року), передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року по справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) зазначено, що: «вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Крім того, суди зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави».

Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17 (провадження № 61-7683св18)).

За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Суд першої інстанції, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності, зробив правомірний висновок про відмову у задоволенні заяви, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення заяви.

Апеляційна скарга не містять інших доказів, які б підтверджували факт загибелі та смерті ОСОБА_2 , а містять письмові докази, які вже досліджувались судом першої інстанції та яким надана належна правова оцінка.

Суд першої інстанції, вірно з`ясувавши предмет заяви, мету заявника, з якою вона просить встановити такий факт, а також у повній мірі вивчивши фактичні обставини справи, дійшов до обґрунтованого та правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , розяснивши про можливість її звернення до суду із заявою в порядку ст. 46 ЦК України про оголошення фізичної особи померлою та в порядку, визначеному Главою 4 Розділу ІV ЦПК України, що узгоджується з вищенаведеними висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Тобто саме заявник в справах окремого провадження зобов`язаний надати суду докази, за якими він просить встановити юридичний факт.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , заявник спирається на протокол огляду місця події та внесення відомостей до ЄРДР, однак для встановлення факту смерті фізичної особи цього не достатньо, а твердження про смерть особи, в даному випадку є припущеннями, як про таке вірно зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна