ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 641/907/24

провадження № 22ц/818/3470/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Савенка М.Є., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року в складі судді Маньковської О.О.

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються підприємством. Облік нарахувань та оплати здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Зазначив, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в сумі 16 289,50 грн, а саме за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2022 року в розмірі 6908,16 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2022 року в розмірі 9381,34 грн. Вказав, що розмір інфляційних втрат становить 1550,11 грн, а 3% річних від простроченої суми 551,23 грн.

Просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення Комунального підприємства «Харківводоканал» до суду з даним позовом; стягнути ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 18 390,84 грн, із них за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2022 року в розмірі 6908,16 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2022 року в розмірі 9381,34 грн, інфляційні витрати 1550,11 грн; 3% річних від простроченої суми 551,23 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

У березні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника до суду першої інстанції подав відзив на позовну заяву, в якій, зокрема, просив стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на його користь 7000,00 грн в якості витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2022 року у розмірі 6908,16 грн та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 7872,32 грн, інфляційні витрати в розмірі 1550,11 грн та 3% річних в розмірі 551,23 грн, а всього 16 881,82 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 2228,61 грн та витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 41,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено, у зв`язку із пропуском строків позовної давності; стягнуто з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Комунальне підприємство «Харківводоканал» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що мотивувальна частина рішення суду містить висновок про задоволення по суті позовних вимог за виключенням суми поза строками позовної давності, тому з позивача не підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу. Зазначив, що заявлена вартість судових витрат на правову допомогу (1000,00 грн), є необґрунтованою та неспіврозмірною із реальністю таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом складено (підготовлено) відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості з посиланням на строки позовної давності. Тобто підготовлений документ є всього лиш заявою про застосування строків позовної давності. Вищенаведені обставини вказують на необґрунтованість та неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу обсягу виконаної роботи.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Комунальне підприємство «Харківводоканал» оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому апеляційний суд в іншій частині оскаржуване рішення не переглядає.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що сума витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 1000,00 грн, що визначена виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у березні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника до суду першої інстанції подав відзив на позовну заяву, в якій, зокрема, просив стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на його користь 7000,00 грн в якості витрат на професійну правничу допомогу.

06 листопада 2023 року між адвокатом Косінцевим К.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги.

Додатком до договору про надання правничої допомоги від 19 березня 2024 року адвокат Косінцев К.В. та ОСОБА_1 домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить 7000,00 грн.

З детального опису робіт за надану правову допомогу вбачається, що адвокат надав наступну правову допомогу (послуги): 19 березня 2024 року попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, витрачено 1 год, вартість 1500,00 грн; 19 березня 2024 року правовий аналіз матеріалів справи та узгодження правової позиції з клієнтом, витрачено 1 год., вартість 1500,00 грн; 19 21 березня 2024 року підготовка процесуальних документів, а саме складання відзиву на позовну заяву до суду, витрачено 2 год., вартість 4000,00 грн, всього 7000,00 грн.

21 березня 2024 року адвокатом Косінцевим К.В. та Левінтовим В.Ю. складено акт про прийняття-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 06 листопада 2023 року.

У відповіді на відзив Комунальне підприємство «Харківводоканал» посилався, зокрема, на необґрунтованість та неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу обсягу виконаної роботи та просив відмовити у стягненні на користь відповідача витрат на правову допомогу в повному обсязі.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Матеріали справи свідчать про те, що в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Косінцев К.В., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 06 листопада 2023 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1175942 від 04 березня 2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 002489 від 10 березня 2021 року та вказаним адвокатом було підготовлено відзив на позовну заяву.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а також враховуючи те, що позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що справедливим і співмірним буде стягнення з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 1000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Комунальне підприємство «Харківводоканал» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення в оскаржуваній частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 липня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді М.Є. Савенко

О.Ю. Тичкова