Справа № 369/8228/24
Провадження № 2-о/369/368/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Липченко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Боярська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року заявник звернувсь до суду з даною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті її бабусі ОСОБА_2 відкрилась спадщина. У встановлений строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці заяви не подавали. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище бабусі вказано як « ОСОБА_3 », а відповідно не зберіглось документального підтвердження зміни прізвища бабусі при реєстрації шлюбу на « ОСОБА_4 », а потім знову на дівоче « ОСОБА_3 ». Тому встановлення даного факту є важливим і в подальшому вона має змогу успадкувати належне її бабусі майно, яке остання їй заповіла.

Просила суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що:

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною бабусею ОСОБА_1 ;

ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

При розгляді справи заявник вимоги заяви підтримала. Просила заяву задоволити.

У судове засідання представник заінтересованої особи Боярської державгнлї нотаріальної контори направив до суду клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, просили вирішити відповідно до вимог закону.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Марянівської сільської ради Васильківського району).

Після реєстрації шлюбу 04 листопада 2000 року ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №8 від 20 квітня 2017 року.

10 вересня 2003 року шлюб був розірваний та ОСОБА_1 залишила собі прізвище « ОСОБА_9 » (свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_2 ).

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У першу чергу спадкують діти, батьки та дружина спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Білогродської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Білогродської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала 21 листопада 2006 року заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернулась до Боярської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 є її онука ОСОБА_1 . Інших спадкоємців також не повідомлено заявником.

Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав щодо майна померлої бабусі.

В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти: ОСОБА_5 та був батьком ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 була бабусею ОСОБА_1 . Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню нею спадкових прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Відтак, сплачений ОСОБА_1 при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа Боярська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інформація про заявника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2024 року.

Суддя: Наталія ПІНКЕВИЧ