РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.

при секретарі судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 в серпні 2024 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач по справі згідно рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04.06.2021 року позбавлений батьківських прав щодо дітей. Рішенням Володимир Волинського міського суду Волинської області від 14.09.2022 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дітей в сумі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

На даний час донька ОСОБА_3 досягла повноліття, але разом з тим вона є студенткою Економіко-гуманітарної академії у Варшаві, навчається на денній формі навчання на платній основі. Період навчання з 01.10.2023 по 30.09.2026. Плата за навчання за кожен курс становить 6500 польських злотих. Дочка проживає у гуртожитку, за який щомісяця позивачка сплачує по 850 польських злотих. Крім того, позивач щороку сплачує медичну страховку, вартість якої становить 1271,90 грн на рік. Окрім цих витрат, позивачка понесла витрати на брекет систему та ортодонтичний аппарат для дочки ОСОБА_5 . Загальна вартість такого лікування склала 37 000,00 грн. На ортодонтичне лікування сина ОСОБА_6 позивачкою витрачено 7300 грн. Син навчається у Волинському обласному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні з 01.09.2023 по теперішній час. Для придбання йому спеціалізованого одягу позивачка витратила 10600 грн.

Вказує, що самостійно не має можливості забезпечити дітям належний рівень проживання, навчання, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, який просить задоволити.

Ухвалою суду від 27.08.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак представник позивача адвокат Гарбарчук Н.М. подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дітей, враховуючи уточнені розрахунки, у розмірі 92542,09 грн. Також просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Не заперечила проти заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками. Заяв та клопотань від нього не надходило, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Матеріалами справи стверджується, що діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за однією адресою.

Відповідно до наданої суду копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04.06.2021 року відповідач ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав щодо дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Володимир Волинського міського суду Волинської області від 14.09.2022 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дітей в сумі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31.01.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки Волинського обласного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Небесної Сотні №395/1-14 від 09.07.2024 ОСОБА_6 навчається у вказаному закладі з 01.09.2023 по даний час.

Відповідно до наданих суду накладних позивачка понесла витрати на придбання сину спеціалізованого одягу, який необхідний в навчальному закладі, в загальному розмірі 10 600,00 грн.

Згідно довідки від 01.08.2023 про зарахування іноземця на навчання денної форми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахована до Економіко-гуманітарної академії у Варшаві на період з 01.10.2023 року по 30.09.2026 на денну форму навчання.

Згідно договору про умови оплати за навчання в Економіко-гуманітарній академії у Варшаві вартість навчання Нащоцької Дарії за кожен курс становить 6500 польських злотих, що, на день звернення до суду, складає 67 303,60 грн, які були сплачені позивачем у липні 2023 року.

Крім того, позивачем були понесені витрати по оплаті медичної страховки дочки у розмірі 1271,90 грн на період з 25.09.2023 по 17.11.2024.

Згідно наданих квитанцій позивачем ОСОБА_1 за сім місяців проживання дочки у гуртожитку було сплачено 5950 польських злотих = (850 польських злотих на 7 місяців), що, на день звернення до суду, складає 61 608,68 грн.

Загальна сума витрат позивача на навчання дочки ОСОБА_5 становить 130184,18 грн.

Крім того, дослідженими судом довідками виданими 02.07.2024 стоматологією «Pleskota» підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.10.2021, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28.12.2021 проходять ортодонтичне лікування у вказаній стоматології. Загальна вартість лікування ОСОБА_5 складає 37 000,00грн, а ОСОБА_7 7300,00 грн, які станом на 02.07.2024 повністю оплачені.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на утримання дітей становить 185 084,18 грн.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року (далі Конвенції про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку.

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.7 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», у разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом.

На підставі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, обов`язком батьків визначено також піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відтак судом встановлено, що обов`язок щодо утримання, виховання, навчання, піклування про здоров`я та розвиток дитини покладений законодавством на обох батьків.

У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Іншими нормами Глави 15 СК України визначено компетенцію суду про порядок та способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину у разі відсутності такої домовленості або виникнення спору з цього приводу.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку про доцільність та справедливість розподілу понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дітей порівну між батьками, а відповідно і задоволення позову повністю.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачка при пред`явлені позову про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, ст.ст.150,180,185 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 92 542 (дев`яносто дві тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.12.2024 року.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий А.М.Лутай