Справа № 431/5428/21
Провадження № 2-в/191/45/24
У Х В А Л А

іменем України

02 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Порошина О.О.

секретаря судового засідання Резніченко К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», відповідач: ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №431/5428/21 за позовом АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2024 року ПАТ АТ «Укргазбанк» звернувся, за зміненою територіальною підсудністю Старобільського районного суду Луганської області, до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №431/5428/21 за позовом АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На даний час рішення по даній справі відповідачем ані добровільно, ані примусово не

виконано. Виконавчі листи позивачем не отримувалися.

Підставою звернення до суду з даною заявою є отримання в подальшому виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Представником заявника ПАТ АТ «Укргазбанк» Кузнєцовою М.І. у заяві про відновлення втраченого судового провадження, вказано на можливість розгляду справи без її участі.

Боржник ОСОБА_1 , який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади за останнім відомими зареєстрованим місцем проживання, в порядку, визначеному ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з вимогами ст.ст. 488-490 ЦПК України відновленню підлягає втрачене повністю або частково судове провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду. Заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені строки розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

На підставі розпорядження Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22, територіальну підсудність судових справ Старобільського районного суду Луганської області змінено на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

В процесі розгляду питання щодо відновлення втраченого судового провадження з`ясовано, що в провадженні Старобільського районного суду Луганської області на розгляді перебувала цивільна справа № 431/5428/21 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 09 лютого 2022 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2020/ОВР/184-000455 від 08.09.2020 року в розмірі 21 098 (Двадцять одна тисяча дев`яносто вісім) грн. 83 коп. Також з відповідача стягнуто судовий збір в сумі 2 270,00 (Дві тисячі двісті сімдесят) грн.00 коп.

Так, матеріалами справи встановлено, щокопія вищезазначеного рішення суду, в паперовому вигляді була надана позивачу Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 08.03.2023 року, дата набрання рішенням законної сили відсутня.

Судом досліджено та встановлено, що в Єдиному Державному реєстрі судових рішень наявне заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 лютого 2022 року, однак останнє не містить даних щодо набрання його законної сили.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Предметом відновлення є зміст втрачених процесуальних документів у конкретній цивільній справі чи їх частин, що були втрачені у цивільній справі. Об`єктом відновлення - конкретний перелік відсутніх матеріалів (процесуальних документів) втрачених повністю чи частково у конкретній цивільній справі.

Згідно зі ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

За правилом ч. 3 ст. 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Втрачене судове провадження повинно бути точно відновлене у судовому засіданні. Натомість, у разі недостатності зібраних матеріалів для відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні такого провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Отже, надані заявником матеріали для вирішення питання про відновлення втраченого провадження, містять лише копію вищевказаного судового рішення, що не набрало законної сили.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що наявних матеріалів справи не достатньо для відновлення втраченого (знищеного) судового провадження, в зв`язку з чим доходить до висновку про відсутність підстав для відновлення втраченого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 488, 493, 494 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», відповідач: ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №431/5428/21 за позовом АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. О. Порошина