Справа № 686/760/24
Провадження № 2/686/2076/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 травня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу № 686/760/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,вказавши, що 15.02.2021 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 400 дол. США та зобов`язався повернути їх в строк до 31.12.2022 року, із сплатою пані в сумі 50 дол. за кожен місяць прострочення, про що свідчить розписка. Однак, відповідач суму боргу не повернув, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу, яка становить 400 дол. США основної заборгованості, та 600 дол. США пені, а також судові витрати по справі.

Позивач в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує, просить його задоволити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2021 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 дол. США та зобов`язався повернути їх в строк до 31.12.2022 року, із сплатою пані в сумі 50 дол. за кожен місяць прострочення, про що свідчить розписка, яка долучена до матеріалів справи.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення коштів, однак своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу відповідач не виконав, до теперішнього часу борг не повернув, доказів іншого суду не надано.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019. по справі № 373/2054/16-ц:

«Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року М° 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Уразі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення про стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті.

За змістом розписки, за прострочення виконання зобов`язань позичальник виплачує пеню в розмірі 50 дол. США за кожен місяць прострочення, а тому за період з 31.12.2022 року по 31.12.2023 року пеня становить 600 дол. США.

Суд вважає, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу не виконав і з нього на користь позивача підлягають стягненню сума боргу та пеня.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, позовна заява є підставною та обґрунтованою, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню сума боргу, яка становить 400 дол. США, 600 дол. США пені та судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 599, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 заборгованість в сумі 400 дол. США, 600 дол. США пені та судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня виготовлення судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2024 року.

Суддя