Справа №751/9335/24
Провадження №4-с/751/36/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігів скаргу ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання, за участі стягувачів: ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 р. ОСОБА_2 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова зі скаргою в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Узагальнений зміст скарги зводиться до того, що державним виконавцем у виконавчих провадженнях № 12549250 та № 40046198 винесено постанови про арешти нерухомого майна ОСОБА_1 .Згідно листа відділу ДВС матеріали вказаних виконавчих проваджень знищені через закінчення строку зберігання їх в архіві відділу державної виконавчої служби. Зазначають, що з 2014 року по дату звернення скаржника до суду, в органах та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень, відсутні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа 6-246 від 13.03.2009 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 та виконавчі провадження зі стягнення з неї виконавчого збору або/та витрат у вказаних виконавчих провадженнях, а отже відсутні і підстави для збереження чинності арешту майна такої особи і не зняття ВДВС арештів з майна скаржника є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене право скаржника підлягає судовому захисту, шляхом зобов`язання ДВС зняти арешти з майна скаржника.

Представником Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.10.2024 року через електронний суд подано додаткові пояснення у справі в яких зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 40046198 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 595 367,11 грн. 19.06.2014 р. державним виконавцем керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Представник заявника адвокат Горлатий О.В. та представник Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З долучених до матеріалів скарги та додаткових пояснень представника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судом встановлено, що на виконанні у Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження, а саме:

-ВП 12549250 з примусового виконання виконавчого листа № 6-246/09 виданого 13.03.2009 р. Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів у розмірі 595 367,11 грн., що надійшов до відділу 21.04.2009 року. 23.04.2009 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника).

22.09.2011 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану п.7 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

-ВП 40046198 з примусового виконання виконавчого листа № 6-246/09 виданого 13.03.2009 року Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів у розмірі 595 367,11 грн., що повторно надійшов до Відділу 03.10.2013 р.

07.10.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 19.06.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.06.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 03.06.2024 р. вищевказаний виконавчий документ зареєстрованим у Відділі не значиться та на виконанні не перебуває.

26.09.2024 року адвокат Горлатий О.В. звернувся до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою в інтересах ОСОБА_1 про знаття арештів з майна ОСОБА_1

04.10.2024 року Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь на заяву про зняття арешту і зазначено, що для вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна можуть звернутися у відповідності до п.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» до суду.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі відповідно до п.3 ч.2 зазначеної статті виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно дост.447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що виконавче провадження не було закінчене, а виконавчий лист повертався стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, суд вважає, що у державного виконавця при поверненні виконавчого листа були відсутні підстави для зняття арешту, не має для цього підстав і на даний час, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту.

Вказуючи на незаконність дій державного виконавця, які виразились у відмові в скасуванні накладеного арешту, представник скаржника не надав суду жодного доказу виконання довірителем відповідного рішення суду.

З огляду на відсутність порушень вимог закону в діях державного виконавця, який не був зобов`язаний знімати арешт з майна боржника у випадку повернення виконавчого документу стягувачу (п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа), останній не може бути зобов`язаний до вчинення дій, які не є обов`язковими для нього.

Керуючись ст.ст.447-451,259,353 ЦПК України, ст.ст.1,2,11,17,19,20,48,50,57, 71,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання, за участі стягувачів: ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Г. Павлов