Справа № 212/8151/24
У Х В А Л А

22 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Савінської А.О., за участі позивача ОСОБА_1 , законного представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Голівера П.В., розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 звернулися до суду із вищевказаною позовною заявою. Просила суд визнати за нею 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб автомобіль марки ДЕУ СЕНС ТІ3110, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_1 та право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля.

Визнати за недієздатною ОСОБА_1 право власності на спадкове майно 1/8 частку автомобіля ДЕУ СЕНС ТІ3110, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_1 та 1/4 частку автомобіля марки GREAT WALL HAVAL М2, 2013 року випуску, кузов НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22 жовтня 2024 року.

До початку підготовчого засідання, 07 жовтня 2024 року, через канцелярію суду надійшла спільна заява сторони позивача та відповідача про затвердження укладеної між ними мирової угоди у даній справі разом із вимогами, викладеними у мировій угоді.

Позивач у судовому засіданні мирову угоду підтримала повністю та просила її затвердити.

Представник відповідача у судовому засіданні також просив затвердити мирову угоду, укладену між сторонами.

Сторони просять суд затвердити мирову угода на наступних умовах:

1.За позивачкою ОСОБА_2 визнається право власності на 1/2 частку транспортного засобу - автомобіля ДЕУ СЕНС ТІ3110, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_3 , проти чого відповідачка ОСОБА_3 не заперечує.

2.За недієздатною позивачкою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , визнається право власності на 1/2 частку транспортного засобу автомобіля ДЕУ СЕНС Т13110, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_3 , проти чого відповідачка ОСОБА_3 не заперечує.

3.За відповідачкою ОСОБА_3 визнається право власності на транспортний засіб - автомобіль GREAT WALL HAVAL М2, 2013 року випуску, кузов НОМЕР_2 , проти чого позивачка ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , не заперечують.

Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Мета, зміст, порядок укладення сторонами мирової угоди та її затвердження судом визначені у статті 207 ЦПК України.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Виходячи зі змісту статті 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальних законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Відповідність змісту мирової угоди вимогам матеріального закону передбачає, зокрема, аналіз об`єкта мирової угоди - майна, яким за умовами мирової угоди розпоряджаються її суб`єкти. Для того, щоб з`ясувати, що мирова угода не порушує права та законні інтереси інших осіб, суд повинен встановити, що: 1) майно, яке передається за мировою угодою, не вилучено з обігу і не обмежено в обігу; 2) учасники мирової угоди мають право розпоряджатися цим майном, що підтверджується правовстановлюючими документами; 3) майно, яке передається за мировою угодою, не перебуває під арештом і щодо нього відсутній спір з іншими особами.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Цивільним процесуальним законом покладено на суд обов`язок під час визнання мирової угоди перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності спорів з приводу її змісту під час виконання. Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має врахувати, що умови мирової угоди не можуть суперечити закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.

Метою мирової угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін і предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається сторонами, затверджується судом відповідно до вимог цивільного процесуального права, з урахуванням норм матеріального цивільного права.

Викладаючи текст мирової угоди, сторони фактично просять суд, визнати за позивачем та відповідачем право власності на спадкове майно, на вільно обраних ними умовах, які не узгоджуються з вище вказаними нормами закону.

Реалізувати право на поділ спадщини, в тому числі шляхом укладення між собою відповідних договорів, сторони мають можливість в позасудовому порядку, адже відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, суд розглядає справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів осіб, та не уповноважений посвідчувати договори між сторонами, підміняючи функції нотаріуса.

Відповідно до роз`яснень, які містять в п. 23 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

За умови досягнення між сторонами згоди щодо поділу спадкового майна, останні мають право звернутися до нотаріуса, з метою отримання свідоцтв про право на спадщину.

Таким чином, надані для затвердження судом умови мирової угоди суперечать наведеним нормам закону, а тому підстави для затвердження мирової угоди у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини та відповідно до статті 207 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні мирової угоди і продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 49, 207, 260-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 04 жовтня 2024 року, укладеної між ОСОБА_2 , яка дії в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , у даній цивільні справі.

Продовжити підготовче провадження.

Ухвала оскарження не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 28 жовтня 2024 року.

Суддя Н. М. Ваврушак