Провадження №2/523/4071/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.

при секретарі - Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів,

Установив:

На адресу Суворовського районного суду м. Одеси 18 грудня 2023 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Постановою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 07 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 15 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

05 липня 2024 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Горбачова О. О. надійшла заяву про залишення позову без розгляду.

Зазначена заява мотивована тим, що на даний час ОСОБА_2 проживає за кордоном, а саме у Республіці Болгарія, куди виїхав до початку повномасштабного вторгнення 24.02.2022 р. Станом на день подання даної заяви відповідач має тимчасовий захист у Республіці Болгарія.

Крім того, сторона відповідача зазначила, що після звернення до Служби у справах дітей Одеської міської ради було встановлено, що на даний час його малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за кордоном. Двері квартири за місцем постійного проживання дитини в Україні за адресою: АДРЕСА_4 , працівникам Служби у справах дітей Служби у справах дітей Одеської міської ради ніхто не відчинив. Також Службою у справах дітей Одеської міської ради було надано інформацію про те, що малолітня дитина ОСОБА_4 не проживає за адресою: АДРЕСА_4 та відповідно до наданої інформації ОСОБА_1 вона проживає разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 за кордоном, а саме в США, а відтак відсутні правові підстави для надання висновку щодо затвердження порядку виховання дитини, спілкування з нею.

Окрім цього, відповідно до відповіді на адвокатський запит від 07.05.2024 р. від Державної прикордонної служби України відповідачу було надано підтвердження про те, що малолітня дитина ОСОБА_4 дійсно виїхала за межі території України. Також інформація про проживання позивача із малолітньою дитиною ОСОБА_4 за кордоном на території США була підтверджена у відповіді на адвокатський запит від поліції від 15.05.2024 р.

Сторони в судове засідання не прибули та про розгляд справи обізнані належним чином, причин неявки суду не сповістили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Приймаючи до уваги тривалий час розгляду зазначеної цивільної справи та відсутності пояснень сторони позивача на клопотання сторони відповідача про залишення позову без розгляду, суд вважає за необхідне розглянути клопотання сторони відповідача за відсутності сторін.

Суд розглянувши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Після відкриття провадження у справі суд встановив, що сторони у справі на момент звернення до суду проживали та на теперішній час проживають за межами України, оскільки позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетнула державний кордон України 29 серпня 2022 року та відомостей щодо того, що позивач повернулась на територію України матеріали справи не мають. Зазначене підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 07.05.2024 р. від Державної прикордонної служби України. (а.с. 98-100).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також залишив межі України та має тимчасовий захист у Республіці Болгарія. (а.с. 86-88).

Відповідно до ст. 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому ст.33 цього Кодексу, одноособово.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено право на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Ураховуючи наявність підстав та умов, визначених законом, встановлення судом обставин проживання сторін, які є громадянами України, за межами України, суд прийшов до висновку про те, що справу необхідно направити до Верховного Суду для визначення підсудності у відповідності до ст.29 ЦПК України.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначені ч.1 ст.353 ЦПК України, яка не передбачає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду такої ухвали. Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Разом зтим,враховуючи вимоги ст.6 Конвенції, яка передбачає право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.29, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання ВПО: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів до Верховного Суду для вирішення питання визначення підсудності у порядку ст.29 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя