Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/454/22
Провадження № 2/572/44/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Ведяніної Т.О.

при секретарі судових засідань Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН-КРЕДИТ» про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту та про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним з моменту укладення Договору №442688 про надання споживчого кредиту, укладений від 11.12.2020 року між нею та ТОВ «СЛОН-КРЕДИТ», в особі його директора Рохманійко Миколою Віталійовичем та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 грудня 2020 року між нею та відповідачем був кладений Договір №442688 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов даного договору ТОВ «СЛОН-КРЕДИТ» надало їй кредит в сумі 31250 грн. строком на 1095 днів з кінцевим терміном повернення 11 грудня 2023 року. За даним договором, орієнтована реальна річна процентна ставка на дату кладення договору складає 126,84% річних. Загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 86096,30 грн. Після підписання договору на її картковий рахунок було перераховано 25000 грн. і вона починаючи з січня 2021 року щомісяця сплачувала спочатку по 2420 грн. як це було визначено графіком платежів, який є додатком №1. В подальшому відповідач став надсилати на її телефон смс-повідомлення про необхідність сплати нею щомісячних кредитних платежів по 2412 грн. в місяць. При цьому, за січень-березень 2021 року вона сплатила по 2420 грн. за кожен із цих місяців, а починаючи з квітня 2021 року і по теперішній час, вона сплачувала по 2412 грн. За її розрахунками , вона в загальному сплатила 31380 грн. на погашення кредиту в сумі 31250 грн. На день подання позову вона повністю погасила всю суму раніше отриманого кредиту. Позивачка вказує, що вона детально ознайомилася з умовами кредитного Договору та графіком платежів, і дізналася що умови раніше підписаного нею Договору є дискримінаційними і такими , що порушують низку законодавчих норм в сфері споживчого кредитування. Так, за графіком платежів її щомісячний платіж визначений в сумі 2420 грн., з якої лише невелика сума коштів має зараховуватися на погашення тіла кредиту, а решта суми іде на погашення процентів. Дане вказує на грубе порушення відповідачем її прав, як споживача послуг та на наявність підстав для визнання Договору недійсним. Позивачка вказує на те, що пункти 1.5 Договору кредиту є несправедливими, оскільки процентна ставка за перший день користування кредитом встановлено в розмірі 25% в день, а за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту, встановлено 85% річних. Крім цього, несправедливими є пункти 1.7,1.8 Договору кредитування, згідно яких річна процентна ставка встановлена на рівні 126,84% річних, а загальна вартість кредиту в сумі 86096,30 грн. Несправедливими та такими, що суперечать принципу добросовісності та мають істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на її шкоду, як споживача, являються пункти 2.1 та 3,5 договору відповідно до яких 25000 грн. перераховується на картковий рахунок споживача, 6250 грн. перераховується на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Несправедливість цих пунктів на думку позивача полягає в тому, що 6250 грн. включеними до загального графіка платежів з повернення кредиту, які вона змушена в кінцевому результаті сплатити, хоча на справді цієї суми коштів, вона не отримувала. Крім того, позивач вважає, що позивачем порушено черговість зарахування коштів на погашення кредиту. Умови кредитування, які фактично встановлені в кредитному договорі, не відповідають волевиявленню позивача, а умови погашення кредиту призведуть до отримання відповідачем додаткового та невиправданого прибутку, що вказує на фактичне введення відповідачем її в оману. Позивачка зазначає, що оскаржуваний нею договір був укладений саме під впливом тяжкої для неї на той час обставини, зокрема, вона працювала на продуктовому ринку, але у зв`язку із запровадженням карантину, вона втратила роботу, чоловік також не працював, їй потрібно було розрахуватися за раніше поставлений товар, тому вона була змушена на невигідних умовах звернутися до відповідача для надання їй кредиту. Тому вона просить визнати даний кредитний договір недійсним.

14 листопада 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що відповідач заперечує проти позову вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Договір споживчого кредиту №442688 від 11.12.2020 рок між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено в письмовій формі з додержанням передбачених чинним законодавством України вимог. Позивачкою при укладенні договору було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення Договору про надання споживчого кредиту, а саме вона отримала інформацію щодо умов кредитування та мала необхідний для неї обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявила намір в ступити з відповідачем по справі в договірні відносини на умовах визначених Правилами та Договором, після узгодження розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку кредитування, та інших істотних умов, договір був власноручно підписаний ОСОБА_1 . Позивач знала та була ознайомлена не тільки з усіма істотними умовами договору, а й паспортом споживчого кредиту, графіком платежів. Всі документи були надані позивачу для ознайомлення до підписання нею Договору. Розділом 1 Договору про надання споживчого кредиту визначено умови щодо нарахування відсотків. Всі умови договору прописані чітко, по окремим пунктам, шрифтом що не відрізняється один від одного та від решти тексту Договору. Жодним чином не вводять в оману позивача ні смисловим наповненням, ні візуальним. Усі розділи та пункти договору відповідають чинному законодавству України. Крім того, відповідач вказує, що згідно умов Договору про надання споживчого кредиту сторони повинні керуватися лише умовами, визначеними цим договором та додатком №1. Тому інформація щодо розміру платежів в особистому кабінеті не є графіком платежів, а слугує виключно для інформаційного забезпечення клієнта. Позивачка жодного разу не зверталася до відповідача з проханням надати їй інформацію по договору.

На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

25 листопада 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить повністю задовільнити позов з підстав зазначених в позовній заяві.

12 грудня 2022 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідно до даних заперечень відповідач вказує, що договір споживчого кредиту був укладений в паперовій форму, підписаний сторонами. Умови договору є такими, що відповідають чинному законодавству України, чіткі, зрозумілі та унеможливлюють неоднозначне їх трактування. Просять відмовити в позові.

Позивач письмовою заявою просила розглянути справу у її відсутність.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги не визнають, просять відмовити в їх задоволенні.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між ТОВ «СЛОН-КРЕДИТ», та ОСОБА_1 був укладений договір №442688 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позивач отримала кредит в сумі 31250 грн, строком на 1095 днів з кінцевим терміном повернення 11.12.2023 року.

Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до Договору. Зокрема, у п.1.5 Договору зазначено, що тип процентної ставки- фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду встановлення та становить: за перший день користування кредитом- 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 35% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 86096,30 грн. Відповідно до п.2.1 Договору, кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування : у розмірі 25000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь який спосіб; у розмірі 6250 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору.

Відповідно до п.3.5 Договору сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту з метою оплати процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу.

Як встановлено із змісту Договору №442688 про надання споживчого кредиту, оспорюваний договір укладений в паперовій формі для кредитів, де передбачена сплата процентів за перший день користування кредитом.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування відсотків, та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності.

У додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту міститься графік платежів, а саме: дата платежу, сума кредиту, нараховані проценти та загальна сума повернення кредиту. Даний графік розрахунків є невід`ємною частиною Договору №442688 від 11.12.2020 року.

Уклавши цей договір позичальник підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на веб-сайті товариства .

Як встановлено судом, позивач звернулась до ТОВ «СЛОН-КРЕДИТ» з метою отримання кредитних коштів, при підписанні кредитного договору була згодна з його умовами, про що свідчить як її підпис на договорі, так і отримання нею грошових коштів та часткової сплати кредиту відповідно до умов договору.

Жодних доказів на спростування зазначеної обставини сторона позивача суду не надала.

Частково позивач виконувала свої зобов`язання за укладеним кредитним договором та сплачувала кошти на повернення кредиту.

За положеннями статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641,644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її підпис в договорі. Крім того, як вказує сама позивач, нею отримано кредитні кошти за відповідним договором.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначено, що позичальник ознайомилась та погодилась з умовами кредитного договору, Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті відповідача.

З наведеного відповідачем у відзиві алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення договору кредиту є неможливим.

Отже, подаючи заявку на отримання кредиту, позивач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач не надав повної інформації щодо умов договору є необґрунтованими.

Суд дійшов висновку, що підписавши договір сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача у цій частині.

Виходячи із змісту ст. ст.1054,1055 Цивільного кодексу України, слід визнати, що між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь -які правові підстави для визнання договору позики недійсним в цілому чи його частин.

Позичальник під час укладення Договору ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила, а зміст Договору, як вбачається з вищенаведеного, жодним чином не порушує її законних прав та інтересів.

Посилання позивача на несправедливість нарахування відсотків та черговість погашення заборгованості спростовується договором про надання споживчого кредиту та копією графіку платежів, як додатку № 1 до Договору № 442688 від 11.12.2020 року. Із змісту якого чітко вказано порядок нарахування процентів. Реальна відсоткова ставка зазначена в графіку платежів , який було підписано власноручним підписом позичальника, що свідчить про усвідомлення з умовами отримання кредитних коштів.

Що стосується доводів щодо не відповідності угоди вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» через несправедливі умови, то слід зазначити, що кредит на суму 31250 грн. надавався строком на 1095 днів, на умовах , встановлених договором.

Позичальник прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з пунктом 1.5 укладеного договору. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Стаття 19 Закону, встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що кредитний договір містить всі істотні умови кредитного договору.

Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що доводи, викладені в позові, не знайшли свого підтвердження належними, достатніми та допустимими доказами. Крім того, відповідач спростував доводи, викладені позивачкою, надавши письмові докази, які свідчать про укладання кредитного договору та отримання позивачкою кредитних коштів відповідно до умов укладеного нею договору. Фактично усі доводили представника позивача зводяться до незгоди з розміром заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи наведене, а також принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд не вбачає існування законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог. За встановлених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.203, 215,626-628,641,644,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5-7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 258-259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (м.Київ пр-кт Перемоги,90А, ЄРДПОУ 42350798) про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: