Справа № 595/1617/24
Провадження № 2/595/407/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 21 січня 2021 року у сумі 102129,90 грн., заборгованість зі сплати пені в сумі 148087,05 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 січня 2021 року між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І., зареєстрований у реєстрі за № 159, за умовами якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 69440 грн., що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США, який станом на 24 січня 2021 року становив 28,25 грн., тобто 2458 доларів США. Вказані кошти відповідач зобов`язався повернути готівкою в термін до 01 жовтня 2021 року. Згідно умов п. 2 ч. 3 Договору повна сума позики, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 2458 доларів США, за середнім курсом продажу комерційних банків міста Бучача на день передачі грошей. Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 3 Договору, у разі прострочення позичальником строку позиченої суми грошових коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Станом на 27 вересня 2024 року відповідач не повернув позивачу грошові кошти, отримані ним згідно з Договором від 21 січня 2021 року в сумі 102129,90 грн. (2458 доларів США * 41,55 грн. за 1 долар США - середній курс продажу АТ «Ощадбанк» станом на 27 вересня 2024 року). Отже розмір пені за кожен день прострочення зобов`язання становить 1021,29 грн. - 1% (102 129,9 = 100%). Право на нарахування пені у позивача за Договором виникло з 02 жовтня 2021 року. Щодо розрахунку суми пені за Договором позики, то такі необхідно обраховувати від 02 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року. Всього кількість днів простроченого зобов`язання становить - 145 днів. Таким чином, сума пені за весь період прострочення зобов`язання становить 148087,05 грн. (145*1%*1021,29 грн.). Усі спроби врегулювати спір в досудовому порядку не дали результату, вимоги повернути борг та пеню, передбачену Договором, відповідач ігнорує.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2024 року відкрито провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача, адвокат Рекуш О.Р. в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати у його та позивача відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Будучи належним чином повідомленим про судове засідання відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від нього не надходило.

З урахуванням умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 159 договір позики грошей, укладений між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник), за умовами якого Позичальник, розуміючи значення своїх дій без будь-якого примушення, як фізичного, так і морального, позичив у Позикодавця строком з «21» січня 2021 року до «01» жовтня 2021 року включно, без сплати відсотків за користування грошові кошти в сумі 69440 грн. (шістдесят дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп., що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США станом на 24 січня 2021 року, який становить 28,25 грн., 2458 (дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) доларів США (далі Договір).

За змістом пункту 3 Договору сторони домовились про те, що:

- повернення боргу Позичальником буде здійснено на рахунок НОМЕР_1 , АТ КБ «ПриватБанк», в м. Бучач, Тернопільської області, до строку, зазначеного в п. 2 даного договору; позичальник вправі повернути позику як рівними, так і нерівними частками. Позичальник може повернути позичену грошову суму і раніше строку, зазначеного в п.2 цього договору позики, а Позикодавець зобов`язаний прийняти повернуту Позичальником грошову суму. В разі відмови Позикодавця від отримання повернутих йому грошей позичальник вправі передати їх на депозит приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І., за адресою: м. Бучач, вул. Підгаєцька, будинок №12, Тернопільської області, що буде свідчити про своєчасне виконання ним умов цього боргового документа;

- повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 2458 (дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) доларів США за середнім курсом продажу комерційних банків міста Бучача (за вибором Позикодавця) на день передачі грошей;

- договір позики є безпроцентним;

- у разі прострочення Позичальником строку позиченої суми грошових коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 1 (одного) % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення;

- якщо Позичальник своєчасно не повернув загальну суму позичених грошових коштів, то Позикодавець має право пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, що передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно пункту 4 Договору грошові кошти, зазначені в п. 2 даного договору, передані Позичальнику до підписання даного договору, і підписання даного договору сторонами підтверджено даний факт.

Відповідно до пункту 5 Договору сторони домовились про те, що факт як повного розрахунку, так і кожного часткового розрахунку, а саме: між сторонами за цим договором підтверджується власноручно написаного розпискою позикодавцем в простій письмовій формі.

Сторони домовились про те, що умови даного договору можуть бути змінені лише за взаємною згодою сторін договору, шляхом підписання між сторонами та нотаріальним посвідченням договору про внесення змін до даного договору. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення (пункти 10, 11 Договору).

Також, сторони погодили, що у разі виникнення спорів з питань, що є предметом цього Договору або у зв`язку з ним, сторони вживають заходів щодо їх вирішення шляхом переговорів. У разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню в суді в порядку, установленому чинним законодавством України, у підвідомчість якого входить право вирішувати відповідні спори (пункти 13, 14 Договору).

Згідно з статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до положень статі 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, та постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі

№ 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року

у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня

2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20), від 14 липня 2022 року у справі № 204/4341/17 (провадження № 61-4389св21).

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним.

Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.

При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19), від 04 березня 2020 року у справі № 632/2209/16 (провадження № 61-41934св18), від 26 травня 2021 року у справі № 405/8280/19 (провадження № 61-3411св21), від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21).

Судом установлено, що 21 січня 2021 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 строком з «21» січня 2021 року до «01» жовтня 2021 року включно, без сплати відсотків за користування грошові кошти в сумі 69440 грн. (шістдесят дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп., що еквівалентно за середнім курсом продажу долара США станом на 24 січня 2021 року, який становить 28,25 грн., 2458 (дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) доларів США (далі Договір).

На підтвердження боргових зобов`язань між сторонами укладено договір позики від 21 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. та зареєстрований у реєстрі за № 159.

Зазначеним доказом підтверджується виконання ОСОБА_1 , як позикодавцем, умов договору позики.

Матеріали справи не містять доказів і судом не було встановлено факту неотримання позичальником коштів від позикодавця.

За договором позики необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника повернути речі або сплатити кошти на користь кредитора. І саме такий обов`язок ОСОБА_2 зазначений у договорі позики.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики, укладання якого та передача коштів підтверджується змістом самого договору.

Згідно роздруківки із сайту АТ «Ощадбанк» станом на час звернення до суду (27 вересня 2024 року) курс гривні щодо іноземної валюти долара США у відділені м. Бучач встановлено наступний: 41,55 грн. за 1 долар США.

Отже, станом на день звернення до суду основна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором позики від 21 січня 2021 року складає 102129,90 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за договором позики від 21 січня 2021 року підлягають до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 102129,90 грн. боргу за вказаним договором позики.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 зобов`язання щодо повернення грошових коштів належним чином не виконав, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за період з 02 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 148087,05 грн. (145*1%*1021,29 грн.).

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статтей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені полягає у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Підпунктом 4 пункту 3 Договору від 21 січня 2021 року, передбачено, що у разі прострочення позичальником строку позиченої суми грошових коштів позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлений карантин, який був продовжений до 30 червня 2023 року.

Виходячи з вказаних актів законодавства, позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань за договорами позики на період дії карантину.

Договір позики від 21 січня 2021 року укладений сторонами в період дії карантину. Пеня нарахована позивачем за період, який припадає на дію карантину.

Ураховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання за договором позики від 21 січня 2021 року, та відмовляє у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1021,30 грн. (102129,90 * 2502,16 : 250216,95), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258-268, 273, 274, 279, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21 січня 2021 року в розмірі 102129 (сто дві тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 90 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витати по сплаті судового збору у розмірі 1021 (одна тисяча двадцять одна) грн. 30 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л. І. Созанська