Провадження № 2-з/204/96/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з заявою представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/11760/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором,-

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором. Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову.

Позовна заява передана мені, судді Самсоновій В.В., 04 грудня 2024 року цивільною канцелярією суду.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2024 року №405390705 за відповідачем ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; Земельну ділянку 41 кадастровий номер :01:040:0921, площею 0,0747, в садівничому товаристві «Васильок» Волоської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області; Квартиру АДРЕСА_2 . Предметом даного позову з вимога повернення грошових коштів, отриманих ОСОБА_3 за договором позики від 01.12.2020 року, укладеним у формі простої письмової розписки. Квартира АДРЕСА_3 була придбана відповідачем ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 30.08.2021 року за грошові кошти, отримані за договором позики від 01.12.2020 року у ОСОБА_4 . Вартість квартири, яка була встановлена в договорі - 2 897 376,00 грн., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2024 року №405390705. Отже, ринкова вартість цієї квартири при примусовому виконанні судового рішення у випадку задоволення позову буде достатньою за повного погашення боргу перед позивачем, відшкодування суми судового збору, сплати виконавчого збору на користь держави при виконанні рішення виконавчою службою (10% від суми стягнення) та послуг спеціалізованої торгівельної організації, яка проводить електронні торги. Відповідач ОСОБА_3 є особою пенсійного віку, підприємницьку діяльність не здійснює. Тож, сума позову для відповідача є значною. ОСОБА_3 зареєстрована та фактично мешкає в квартирі АДРЕСА_4 . Тож, у випадку невиконання нею судового рішення в добровільному порядку грошовими коштами, примусове звернення стягнення виконавчою службою на майно боржника не завдасть суттєвої майнової шкоди, оскільки відповідає має у власності інше житло. В той же час, у позивача є всі підстави вважати, що після отримання позовної заяви про стягнення коштів ОСОБА_3 вона почне вживати заходи щодо переоформлення права власності на все своє майна на інших осіб з метою: по-перше: збереження за собою (своєю родиною) майна або отримання за нього грошових коштів в розмірі ринкової вартості об`єкта нерухомості; по-друге: зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки при відсутності майна у боржника виконавчою службою звертається стягнення на доходи (в даному випадку пенсію) боржника в розмірі 20% щомісячно.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні даної заяви про забезпечення позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 405390705, дата формування 26.11.2024 року) з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 належить на праві власності майно, на яке представник позивача хоче накласти заборону вчиняти заходи щодо реєстрації: квартиру АДРЕСА_3 .

Тоді як відповідачем у справі є ОСОБА_3 . Представником позивача не надано доказів, що квартира за адресою АДРЕСА_5 належить відповідачці.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/11760/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова