ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2853/24 Головуючий в І інстанції: Скрипнік Л.А.
Номер провадження: 22-ц/819/410/24 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар судового засідання Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат, Токаленко Валентина Михайлівна на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2024 року ухвалене у складі судді Скрипніка Л.А. у справі №766/2853/24 за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Херсонської міської територіальної громади в особі Херсонської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона мала дуже добрі відносини із подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 08.09.2018 року за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб, укладений між нею та ОСОБА_4 , було розірвано. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 не дозволив їй проживати у належному йому житловому будинку. Оскільки подружжя ОСОБА_5 проживали одні, дітей та родичів вони не мали, часто потребували сторонньої допомоги, то вони запропонували їй жити в належній їм на праві спільної сумісної власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи багато спільних інтересів та однакові погляди на життя, вони швидко стали рідними людьми і почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили як сім`я в колі рідних та друзів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 раптово померла, її захоронення вона здійснила разом із ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну їй частину квартири. ОСОБА_6 мав намір переоформити квартиру на її ім`я, однак не встиг цього зробити, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Спадкоємців першої-третьої черги, чи то, які б мали право на обов`язкову частку на майно ОСОБА_6 не має.

Стверджувала, що в лютому 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. з питань отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 . Нотаріус завела спадкову справу, однак у видачі свідоцтва відмовила через відсутність доказів постійного спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказувала, що встановлення факту постійного проживання із ОСОБА_6 є юридичним фактом, оскільки необхідний їй для набуття права на отримання спадщини, що відкрилась після його смерті.

Ураховуючи викладене, позивач просила встановити факт її постійного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2016 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанцій.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому враховуючи час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 вважав, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Токаленко В.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що ОСОБА_1 просила встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_6 як чоловіка та жінки. Вказує, що суд не звернув уваги, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду, покликалась на те, що вона проживала однією сім`єю спочатку із подружжям ОСОБА_5 , а після смерті ОСОБА_2 продовжувала проживати із ОСОБА_6 , але не як чоловік та жінка. Звертає увагу на те, що законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім`ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов`язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. І саме ці критерії були наявні між ОСОБА_1 і подружжям ОСОБА_5 : ведення спільного господарства; спільний бюджет; спільні витрати; взаємні права та обов`язки.

Аргументи інших учасників справи.

Представник Херсонської міської ради Рузаєв Р.В. подав до апеляційного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що доводи скаржника є безпідставними та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційний розгляд.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду надала пояснення на підтримання доводів апеляційної скарги, зокрема пояснила, що проживала із подружжям ОСОБА_5 в належній їм на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 31 кв.м, на правах члена сім`ї. Проте місце її проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , це будинок в якому вона проживала, до розірвання шлюбу. Реєстрацію місця свого проживання зберігала, щоб мати можливість вирішувати питання щодо реєстрації місця проживання за вказаною адресою своїх онуків.

Представник Херсонської міської ради, ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи на наявних в ній матеріалах.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд в складі колегії суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 01.04.2009 року, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_2 та члену її сім`ї ОСОБА_6 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 06.05.2009 року по частці за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.9, 10)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11.09.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1644.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.02.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії НОМЕР_2 , актовий запис за № 235.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на його майно.

Відомостей про те, що ОСОБА_6 був складений заповіт матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 у лютому 2024 року, як особа, яка вважає, що більше п`яти років проживала однією сім`єю із померлим ОСОБА_6 , звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , на підставі чого заведено спадкову справу № 18/2024 та роз`яснено, що доказом проживання однією сім`єю більш п`яти років до часу відкриття спадщини є рішення суду, що набрало законної сили про встановлення цього факту (а.с.15).

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті ОСОБА_6 .

Із витягу про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано у період з 01.04.1942 року по 26.02.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_6 у період з 05.06.1985 року по 02.02.2024 рік; ОСОБА_2 у період з 17.07.1981 року по 11.09.2023 рік (а.с. 8).

Згідно копії паспорта заявниці ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 12.11.1988 р. (а.с.5)

Мотиви з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, враховуючи час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважав, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2016 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, посилалась на те, що встановлення даного факту їй необхідне для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України після смерті ОСОБА_6 .

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 2,4 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином до спадкоємців 4-ї черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю з померлим без шлюбу, а й інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у офіційних родинних зв`язках.

Верховний Суд при розгляді 18.09.2023 року справи №582/18/21 зазначив, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб, а саме чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Таким чином, ураховуючи, що ОСОБА_1 не просила в своєму позові встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, то сам по собі факт перебування ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, не є юридичною перешкодою для встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_8 , що не враховано судом першої інстанції.

Визначальним в даному випадку є доведення належними, допустимими і достатніми доказами факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю (спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків) не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Саме до таких правових висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21; Верховний Суд при розгляді 24 червня 2021 року справи №694/646/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із позовом, на підтвердження факту спільного проживання із ОСОБА_6 , ОСОБА_1 посилалася на: здійснення ремонту квартири ОСОБА_6 ; придбання меблів та інших предметів домашнього побуту, витрати на поховання ОСОБА_6 та поминальний обід, покази свідків.

Проте в супереч вимогам ст.81 ЦПК України доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала.

Скаржниця вказувала, що обставини проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, придбання майна із ОСОБА_5 , були повністю підтверджені показами свідків.

Разом з цим показання свідків, на які покликається позивачка, за відсутності інших доказів, не є достатніми доказами, які б підтверджували доводи ОСОБА_1 про те, що вона була членом сім`ї спадкодавця у розумінні ст.3 Сімейного Кодексу України. А сам по собі факт спільного проживання не свідчить про утворення сім`ї та спільність побуту, наявність взаємних прав та обов`язків.

Отже, позивачка не надала достатніх і переконливих доказів на підтвердження того, що вона була членом сім`ї ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проживала з ним однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, проте помилився щодо мотивів такої відмови.

За викладеного колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Повний текст постанови складено 12.12.2024 року.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Токаленко Валентина Михайлівна, задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько