Справа № 496/1586/24
Провадження № 2/496/1515/24
14 листопада 2024 року Біляївський районний суд
Одеської області
у складі: головуючого судді Трушиної О.І.
за участю секретаря Ткаченко В.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1995 року. В період шлюбних відносин у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом у їхніх шлюбних відносинах пропала взаємоповага один до одного, зникла довіра та сімейні цінності. 12.04.2018 Біляївським районним судом Одеської області було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею. Оскільки відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, вона звернулася з позовом до суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.03.2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяви, в яких вказала, що на позовних вимогах наполягає і просить справу розглянути без її участі, проти заочного рішення не заперечувала (а.с. 54-59).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а тому, приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Як встановлено в судовому засіданні, 12.04.2018 року рішенням Біляївським районним судом Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11).
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_2 ) (а.с. 12-13).
Діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області про склад сім`ї від 17.10.2023 року (а.с. 14).
Відповідач допомоги на утримання дітей не надає.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, згідно ч.1 ст.181 СК України, визначаються за домовленістю між ними.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Беручи до уваги те, що позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню дітей у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітніх дітей, суд враховує, що відповідач є працездатним, інших неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків на утриманні не має, стан здоров`я його задовільний. Доказів протилежного суду не надано.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень.
Приймаючи до уваги, що утримання батьками неповнолітніх дітей є обов`язком батьків, а не їх правом, крім того, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 3196 грн щомісячно на кожну дитину, що є наближеним до мінімального розміру аліментів, встановленого законом, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного на поточний рік.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.
При цьому суд виходить з того, що матеріали справи не містять відомостей про понесення позивачем додаткових витрат на утримання дітей, розмір цих додаткових витрат нічим не обґрунтований, тому на думку суду підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, але підлягає частковому задоволенню суд вважає можливим визначити розмір аліментів у сумі 3196 грн щомісяця на кожну дитину, з підстав, викладених вище і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі 3196 гривень на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 29.02.2024 року і до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3196 гривень щомісяця, починаючи з 29.02.2024 року і до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягувати з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3196 гривень щомісяця, починаючи з 29.02.2024 року і до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В іншій частині позовну заяву залишити без задоволення.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення суду складено 14.11.2024 року.
Суддя О.І. Трушина