Провадження № 2-о/592/361/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Князєв В.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Фатеж Курської області Російської Федерації.

Заява обґрунтована тим, що смерть ОСОБА_2 відбулась на території РФ, отримати видане там свідоцтво наразі неможливо. Смерть ОСОБА_2 офіційно не зареєстрована державними органами України, ніяких відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 немає.

Дослідивши заяву та додані документи, розглядаючи питання можливості відкриття провадження, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

За правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України, передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Аналіз положень статті 317 ЦПК України дає підстави стверджувати, що факт смерті встановлюється судом на території України, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій територіїУкраїни, визначеній такою відповідно до законодавства.

Також, аналіз статті 317 ЦПК України дає можливість прийти до висновку, що заява може бути прийнята судом тільки у разі, коли смерть настала на тимчасово окупованій територіїУкраїни, визначеній Верховною Радою України.

При цьому, заявник просить встановити факт смерті громадянина України на території іншої держави, що суперечить положенням п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

Реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.

Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: - медичного документа про смерть, виданого медичним закладом (документ, виданий компетентним органом має бути перекладений та легалізований у встановленому порядку); - довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування (документ має бути перекладений та легалізований у встановленому порядку).

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року за №309 (зі змінами).

Згідно «свидетельство о смерти НОМЕР_1 » від 11.09.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в м. Фатеж Курської області Російської Федерації, що на території Російської Федерації, а не на тимчасово окупованій території України або на території на якій введено воєнний чи надзвичайний стан.

Отже дана заява не підлягає розгляду в порядку ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

За загальними правилами, реєстрація смерті проводиться за місцем настання смерті.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд може встановити факт смерті особи в певний час, проте не факт смерті особи в певному місці. Дата смерті ОСОБА_2 заявниці відома, встановлена свідоцтвом про смерть.

Повторна реєстрація смерті особи, законодавством України не передбачена.

При цьому, заявницею не надано доказів звернення до уповноважених органів для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та прийнятого рішення за результатами такого звернення. Поряд з цим, суд розглядає справу про встановлення факту, що має юридичне значення за умови, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України - суддя відмовляє у відкритті провадження якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже зареєстровано та його смерть настала на території іноземної держави, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 294, 315, 318, 353-355 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв