РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі: секретаря судового засідання Корнійчук К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 27.05.2024 року звернулася до Барського районного суду Вінницької області з даним позовом із вимогами розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за актовим записом №727; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в сумі 5212 грн. Також після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище ОСОБА_3 на дошлюбне прізвище ОСОБА_4 . У позовній заяві позивачем ОСОБА_1 викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем оспорюваного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, вони стали чужими людьми, тривалий час не проживають разом. На розірвання шлюбу відповідач не погоджується, тому вона вимушена звернутися до суду. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам (а.с.1-2).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 03.06.2024 року передано дану справу за підсудністю на розгляд Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, оскільки згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 26.07.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд якої визначено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.23,24) 09.10.2024 року позивач ОСОБА_1 особисто отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та 15.08.2024 року відповідачу ОСОБА_2 особисто вручено копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви із додатками. Разом з тим, клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін учасниками справи не представлено, також відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно витягу з реєстру Барської територіальної громади від 21.05.2024 року №2024/005874875 (а.с.9) позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6) позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20.04.2021 року; дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_4 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно вимог ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спору про майно між сторонами за обсягом позовних вимог не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить її інтересам, відповідачем наразі не заперечені та не спростовані ні в який спосіб.

Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено.

Як встановлено судом, сторони свідомо не підтримують сімейних стосунків, у їхній сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача щодо присвоєння їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища " ОСОБА_4 " задоволенню не підлягає, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження за обставинами відсутності підстав її розгляду в порядку окремого провадження, лише в межах якого законом передбачено відповідне право суду за особливостями розгляду спеціальної категорії справ, внаслідок чого даний позов у цій частині вимог слід залишити без задоволення, що не позбавляє позивача права на відновлення свого дошлюбного прізвища в спосіб звернення за потреби до органу державної реєстрації актів цивільного стану після набрання законної сили даним рішенням суду.

З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь в частині предметної позовної вимоги, з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 1211,20 грн (а.с.5) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України).

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року в справі 820/479/18.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 23.05.2024 року (а.с.3-4), розрахунок витрат на правничу допомогу від 23.05.2024 року (а.с.8) та квитанцію від 23.05.2023 року (а.с.10).

Враховуючи надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею витрат на отримання правничої допомоги адвоката у сумі 4000 грн, суд доходить висновку про необхідність їх компенсації шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у вказаному сплаченому розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 20.04.2021 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за актовим записом №727.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо присвоєння їй дошлюбного прізвища " ОСОБА_4 " відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_3 ) судові витрати в сумі 5211 (п`ять тися двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.