Справа № 464/5340/22 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2280/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Марко О.Р.

з участю представника позивача Бокало Т.А., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки Прімєрової Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Прімєрової Наталії Григорівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року в складі судді Чорної С.З. у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу з центалізованого опалення та гарячого водопостачання, -

встановив:

У листопаді 2022 року позивач Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу з центалізованого опалення та гарячого водопостачання.

Вимоги обґрунтовано тим, що позивач є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачем теплової енергії. З 01.09.2014 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно надсилались повідомлення про оплату послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання з метою їх оплати. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів виникла заборгованість.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.01.2024, просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2016 по 18.03.2021 в сумі 18 157,69 грн., заборгованість за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.05.2016 по 18.03.2021 в сумі 98 565,34 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість з централізованого опалення за період з 19.03.2021 по 30.11.2021 в сумі 2 906,36 грн., за послуги з гарячого водопостачання за період з 19.03.2021 по 30.11.2021 в сумі 9 807,97 грн.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.05.2016 по 31.03.2018 у розмірі 1031,84 грн. за послуги з централізованого опалення, заборгованість в розмірі 35007,17 грн. за послуги з гарячого водопостачання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.04.2018 по 18.03.2021 у розмірі 16576,98 грн. за послуги з централізованого опалення, заборгованість в розмірі 63558,17 грн. за послуги з гарячого водопостачання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 19.03.2021 по 30.11.2021 у розмірі 3455,23грн. за послуги з централізованого опалення, заборгованість в розмірі 9807,97 грн. за послуги з гарячого водопостачання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір в сумі 620,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір в сумі 620,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір в сумі 620,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір в сумі 620,25 грн.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подала адвокат Прімєрова Н.Г., вважає, що при вирішення даної справи суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого висновки викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що заявлена до стягнення сума заборгованості особисто для апелянта є значною, оскільки вона працює медсестрою у комунальній лікарні за невелику зарплату, самостійно виховує сина ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_2 . Син на даний час ще навчається у ВНЗ, самостійного доходу немає. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно уникають сплати комунальних послуг, одержують доходи неофіційно, тому усі стягнення із сплати заборгованості регулярно виконуються з її невеликої зарплати, позови щодо стягнення в порядку регресу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишаються без виконання.

Зауважує, що клопотання позивача про уточнення позовних вимог оформлене з порушенням норм ЦПК України, в тому числі з пропуском строку його подання без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

Категорично не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення боргу з відповідачів солідарно, вважає, що в разі задоволення судом позову ЛМКП «Львівтеплоенерго», то стягнення суми боргу повинно здійснюватися виключно у певній частині боргу з кожного відповідача, оскільки в даній квартирі у зв`язку з розірванням шлюбу між нею та ОСОБА_2 зареєстровано дві сім`ї: одна сім`я апелянт із сином ОСОБА_4 та друга сім`я ОСОБА_2 з сином від першого шлюбу ОСОБА_3 .

Також, звертає увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, оскільки він досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у спірний період він навчався у Львівському національному університеті імені Івана Франка на денній формі навчання, не працював та не мав можливості самостійного доходу.

Додає, що надані позивачем відомості про нарахування та оплату послуг не є належними і допустимими доказами у даній справі, оскільки є обліковими регістрами, які серед іншого підписані неуповноваженою особою. Такі, відповідно до Методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2000 року №356, повинні бути підписані виконавцем та головним бухгалтером підприємства.

Наголошує, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції апелянтом наголошено на тому, що позивачем не надано жодних первинних документів, які підтверджують розмір заборгованості.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачі періодично сплачували надані послуги, а тому відповідно до ст. 264 ЦПК України строк позовної давності переривався та не є таким, що сплив на момент звернення з цим позовом до суду.

Апелянт наголошувала на тому, що вказані суми, які відображені у так званому розрахунку, це є суми, які стягувались в примусовому порядку по виконавчому листі на виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2016 у справі №464/2620/16-ц, яке набрало законної сили і не оскаржувалось. А тому, ці стягнення по виконавчому листі не можуть розцінюватись як переривання строку позовної давності. Саме тому, з метою з`ясування призначення тих сум, які поступали, просила суд першої інстанції витребувати у позивача відповідні банківські виписки та постанови про відкриття виконавчого провадження, однак суд вимоги проігнорував, що призвело до хибних висновків суду першої інстанції.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити ЛМКП «Львівтеплоенерго» у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» висловив свої заперечення, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог. Зокрема зазначив, що у зв`язку зі скасуванням судових наказів ухвалами від 29.03.2019, 04.04.2019, 08.10.2019, 16.07.2020, 04.06.2021 позивач звернувся до суду із даним позовом у відповідності до п. 2 ч.8 ст. 105-1 ЦПК України. Оскільки у ч.3 ст.118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч.1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, тому суд вважає, що зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу перервано перебіг позовної давності, оскільки позивач не мав можливості звернутись до суду одразу із позовною заявою.

Аргументи представника відповідача ОСОБА_5 з приводу пропуску позивачем позовної давності при зверненні з позовом, суд першої інстанції вважав безпідставними.

При цьому, судом враховано, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був неповнолітнім, тому в період по квітень 2018 року, в силу вимог ст.64 ЖК України, не міг нести зобов`язання по оплаті за житлово-комунальні послуги нарівні з іншими повнолітніми членами сім`ї наймача (власника). Відтак суд дійшов висновку про солідарне стягнення, в тому числі з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за надані послуги лише за період з 01.04.2018 по 30.11.2021.

При цьому, судом враховано, що відповідач ОСОБА_2 19.03.2021 знятий з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , а тому в останнього відсутній обов`язок зі сплати за житлово-комунальних послуг за період з 19.03.2021 по 30.11.2021.

Враховуючи те, що відповідачами власного розрахунку заборгованості не проведено, доказів його неправильності не надано, а також зважаючи на відсутність підстав сумніватись у його обґрунтованості, суд дійшов висновку про доведеність розміру заборгованості.

Оскільки, відповідачі в солідарному порядку зобов`язані нести відповідальність за невиконання ними обов`язку по оплаті за комунальні платежі, тому позовні вимоги суд вважав підставними, відтак стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги в солідарному порядку.

Надаючи правову оцінку забраним у справі доказам, колегія суддів виходить із встановлених судом обставин.

Так, судом встановлено, що Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 11.10.2007 року, що стверджується довідкою №29 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 20.01.2021 (том 1 а.с.8).

Для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за адресою АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 на споживача ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей про нарахування та оплату послуги за центральне опалення за період з 01.05.2016 по 30.11.2021 у споживача існує заборгованість в розмірі 21 064 грн. 05 коп. (т. 1 а.с.9-10).

Крім цього, згідно із відомостями про нарахування та оплату послуги за постачання гарячої води за період з 01.05.2016 по 30.11.2021, у споживача існує заборгованість в розмірі 108 373 грн. 31 коп. (т. 1 а.с.11-12).

З інформації, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області від 14.11.2022 встановлено, що з 19.03.2021 відповідач ОСОБА_2 знятий з місця своєї реєстрації та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується відміткою про місце реєстрації в паспорті громадянина України ОСОБА_2 (т. 1 а.с.18).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на звернення до суду за захистом також передбачене ст. 4 ЦПК України, частиною першою якої передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначаються Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Згідно із ст. 1 Закону № 2189 VIII - житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом вказаного Закону, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статей 7, 8 Закону № 2189-VІІІ споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів із зобов`язанням оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг.

Згідно ч.ч. 1, 3 Закону № 2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що заборгованість за надані послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання повинна бути стягнута солідарно з відповідачів, з врахуванням віку ОСОБА_4 , який досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 та особи відповідача ОСОБА_2 , який з 19.03.2021 знятий з реєстрації за місцем виникнення заборгованості.

Щодо підстав для застосування строку позовної давності суд виходив з того, що у зв`язку зі скасуванням судових наказів ухвалами від 29.03.2019, 04.04.2019, 08.10.2019, 16.07.2020, 04.06.2021, строк позовної давності переривався.

Як вбачається із матеріалів справи, ЛМКП «Львівтеплоенерго» неодноразово зверталось до суду із заявами про видачу судового наказу.

Так, 30 серпня 2018 у справі № 464/4697/18 Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 39 710,46 грн. загальної заборгованості, з яких: 35 539,01 грн. заборгованість за надані послуги з централізованого опалення; 3265,95 грн. інфляційні нарахування; 729,30 грн. 3 % річних; 176,20 грн. - судових витрат по сплаті судового збору. Ухвалою від 29 березня 2019 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ від 30 серпня 2018 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова по справі № 464/4697/18 - скасований.

21 березня 2019 року у справі № 464/1282/19 Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 18891,17 грн - основного боргу, 1605,28 грн - інфляційних втрат, 447,86 грн - 3% річних, всього 20944,31 грн. Ухвалою від 04 квітня 2019 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ від 21 березня 2019 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова по справі №464/1282/19 - скасований.

23 серпня 2019 у справі № 464/4004/19 Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 9303,46грн. - основного боргу; 2691,85грн. - інфляційних втрат; 821,33грн. - 3% річних; 192,10грн. - судових витрат по сплаті судового збору, всього 13008,74 грн. Ухвалою від 08 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ від 23 серпня 2019 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова по справі № 464/4004/19 - скасований.

11 червня 2020 року у справі №464/2654/20 Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 19975,47 гривень - заборгованості за житлово-комунальні послуги, 5336,87 гривень (інфляційні нарахування в сумі 3107,40 грн., 3% річних - 2022,27 грн. та судових витрат по сплаті судового збору - 210,20 грн.). Ухвалою від 16 липня 2020 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ від 11 червня 2020 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова по справі № 464/2654/20 - скасований.

15 квітня 2021 року у справі № 464/1599/21 Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 19696,35 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, 2273,13 грн. інфляційних нарахувань, 1220,84 грн. 3% річних, 227 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Ухвалою від 04 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 судовий наказ від 15 квітня 2021 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова по справі № 464/1599/21 - скасований.

В обґрунтування переривання строку позовної давності, представник позивача посилався на наявність звернень до суду про видачу судових наказів та ухвал про скасування судових наказів.

Статями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. (ч. 2 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

У відзиві на позовну заяву, який подано представником відповідачки ОСОБА_6 23.01.2023, сторона відповідача просила, серед іншого, застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача.

Разом з тим, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (ч.5 ст.267 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі №712/8916/17; провадження №14-448цс19, відступивши від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц зазначила, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Отже, звернення ЛМКП «Львівтеплоенерго» із заявами про видачу судового наказу, не перериває позовну давність.

Суд першої інстанції не врахував наведеного висновку Великої Палата Верховного Суду, внаслідок чого помилково вважав, що зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу перервано перебіг позовної давності, оскільки позивач не мав можливості звернутись до суду одразу із позовною заявою.

В свою чергу, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1ст. 264 ЦК України).

Як зазначалось вище, розмір заборгованості за центральне опалення за період з 01.05.2016 по 30.11.2021 становить 21 064 грн. 05 коп. (т. 1 а.с.9-10); розмір заборгованості за постачання гарячої води за період з 01.05.2016 по 30.11.2021 становить 108 373 грн. 31 коп. (т. 1 а.с.9-12).

У зазначених відомостях у стовпці «Оплачено» відображено суму коштів, які на думку позивача також, окрім звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, переривали строк позовної давності.

Водночас, перевіряючи інформацію, яка зазначена у відомостях, колегія суддів зауважує, що в розмір заборгованості за централізоване опалення за період з 01.05.2016 по 31.11.2021 включено заборгованість в сумі 4347,68 грн, яка існувала станом 01.05.2016; аналогічно, в розмір заборгованості за постачання гарячої води за період з 01.05.2016 по 30.11.2021 включено заборгованість в сумі 16176,82 грн., яка існувала станом на 01.05.2016. У своїй сукупності, заборгованість станом на 01.05.2016 становить 20524,50 грн.

При цьому, судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 червня 2016 року у справі №464/2620/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 20 524 гривні 50 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.07.2014р. по 30.04.2016р. (т. 1 а.с. 34).

На виконання зазначеного рішення, 28.07.2016 Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №464/2620/16-ц (т. 1 а.с. 35), який в подальшому звернутий до примусового виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2016 ВП №52818769 (т. 1 а.с. 36).

Згідно із інформацією, яка відображається у тих же відомостях про нарахування та оплату послуг за центральне опалення та гаряче водопостачання, сума боргу, яка існувала станом на 01.05.2016 року (4347,68 грн. - за центральне опалення та 16 176,82 грн. за постачання гарячої води) становить 20 524 грн. 52 коп.

З наведеного слід дійти висновку, що позивачем в загальну суму заборгованості, обраховану за період 01.05.2016 по 30.11.2021, безпідставно включено борг, який за судовим рішенням був стягнутий з відповідачів у солідарному порядку.

Сума платежів, яка відображена у відомості про нарахування та оплату послуг за постачання гарячої води в графі «Оплачено» у своїй сукупності становить 16 176 грн. 82 коп, що дає підстави стверджувати, що вказані суми були стягнуті з відповідачів на виконання судового рішення у справі №464/2620/16-ц.

Аналогічно, якщо взяти до уваги відомість про нарахування та оплату послуги з центрального опалення, вбачається періодичні оплати на погашення заборгованості.

За змістом довідки Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» №141 від 10.09.2018 за період з 01.12.2016 по 01.09.2018 згідно постанови ВП №52818769 з ОСОБА_1 стягнуто кошти в загальній сумі 22 707,53 грн, з яких заборгованість - 20524,50 грн., виконавчий збір 2054,45 та витрати на проведення виконавчих дій 130,58 грн. та згідно постанови ВП №52818729 суму 635,84 грн. борг 459,33, виконавчий збір 45,93 грн., та витрати на проведення виконавчих дій 130,58 грн. (том 1 а.с.38).

Згідно із довідкою Сихівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.10.2018 №34838, за результатами проведеної перевірки баз даних АСВП станом на 10.10.2018 у Сихівському ВДВС не перебуває жодного виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь юридичних осіб, фізичних осіб та держави (том 1 а.с. 37).

За встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що сума коштів в розмірі 20524,50, які відображаються у відомостях як «Оплачено» в різні періоди була зарахована на виконання судового рішення.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16.

З відомостей про нарахування та оплату послуг центрального опалення вбачається сплата інших сум, які, як встановлено судом апеляційної інстанції, стягувались на виконання судових наказів, які в подальшому скасовувались.

Зважаючи на те, що відповідачі в добровільному порядку не сплачували коштів за отримані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, колегія суддів доходить висновку, що заборгованість за надані послуги може бути стягнута лише в межах строку позовної давності.

Як свідчать матеріали справи, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за період з 01.05.2016 по 30.11.2021 лише 09.11.2022.

Відтак, за відсутності підстав для переривання перебігу позовної давності у зв`язку із визнанням стороною відповідача свого боргу, за вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.05.2016 по 08.11.2019 позовна давність звернення до суду спливла, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог.

Враховуючи викладене, до стягнення залишається заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 09.11.2019 по 30.11.2021 (в межах позовних вимог).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачі не належним чином сплачували кошти за надані їм житлово-комунальні послуги з листопада 2019 року, у зв`язку з чим та згідно розрахунком заборгованості відповідачки ОСОБА_7 , який узгоджується з розрахунком заборгованості позивача, заборгованість відповідачів за період з 09.11.2019 по 31.11.2021 становить 57 544 грн. 22 коп., з яких: заборгованість за центральне опалення 14140 грн. 40 коп, заборгованість з постачання гарячої води 43403 грн. 82 коп.

Колегія суддів зауважує, що відповідач ОСОБА_2 знятий з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 - 19.03.2021, відповідно з споживачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість лише за період 09.11.2019 по 18.03.2021 у розмірі 10717,22 грн. за послуги з централізованого опалення, заборгованість в розмірі 29634,94 грн. за послуги з гарячого водопостачання.

В решті, з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за період з 19.03.2021 по 30.11.2021 у розмірі 3423,18 грн. за послуги з централізованого опалення, та 13768,88 грн. за послуги з гарячого водопостачання.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, однак дійшов висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду необхідно скасувати з ухваленням нового рішення з наведених вище мотивів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Беручи до уваги, що за розгляд справи в суді першої інстанції з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» необхідно стягнути 1102 грн. 98 коп., тобто з кожного по 275 грн. 75 коп, судового збору, визначеного пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому у зв`язку із задоволенням частково вимог апеляційної скарги, із позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 2067 грн. 03 коп., відтак на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України ЛМКП «Львівтеплоенерго» необхідно зобов`язати сплатити ОСОБА_1 різницю в сумі 964 грн. 05 коп.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прімєрової Наталії Григорівни задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу з центалізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 09.11.2019 по 18.03.2021 у розмірі 10717,22 грн. за послуги з централізованого опалення та 29634,94 грн. за послуги з гарячого водопостачання, а разом 40352 (сорок тисяч триста п`ятдесят дві) гривень 16 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 19.03.2021 по 30.11.2021 у розмірі 3423,18 грн. за послуги з централізованого опалення та 13768,88 грн. за послуги з гарячого водопостачання, а разом 17192 (сімнадцять тисяч сто дев`яносто дві) гривень 06 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" з кожного по 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 75 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривень 05 копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк