Справа № 953/933/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Демченко С. В.,

за участю:

представника позивача адвоката Бєлової О. Є.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Полупанової О. О.,

секретар судового засідання Кошова О. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції клопотання представника відповідача адвоката Полупанової Ольги Олександрівни про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голуб Анна Ігорівна про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голуб Анна Ігорівна про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року у вказаній справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я», у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено.

02 вересня 2024 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 554 від 12 серпня 2024 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року провадження у справі поновлено.

22 листопада 2024 року засобом Електронний суд від представника відповідача адвоката Полупанової О. О. на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати з Харківського геріатричного пансіонату Ветеранів праці належним чином завірену копію медичної картки стаціонарного хворого № 175 стосовно ОСОБА_3 та іншу медичну документацію, яка міститься в її особовій справі, а також інформацію про те, хто із співробітників пансіонату спілкувався з ОСОБА_3 під час її перебування в пансіонаті; витребувати з Міської поліклініки № 10 належним чином завірені копії електронної амбулаторної медичної карти ОСОБА_3 за період з 13 грудня 2021 року по 20 червня 2022 року, а також інформацію про те, чи зафіксовані звернення ОСОБА_3 до лікаря-невролога після вказаних звернень до сімейного лікаря? Якщо так, то вказати дату та час таких звернень, встановлені діагнози, з якими скаргами зверталася ОСОБА_3 , яке їй було призначене лікування?; витребувати з Міської клінічної лікарні № 27 інформацію про те, чи проходила ОСОБА_3 стаціонарне лікування у медичному закладі «Міська клінічна лікарня № 27»? Якщо так, то надати належним чином завірену копію медичної картки стаціонарного хворого стосовно ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання посилалася на те, що наданий на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року висновок судово-психіатричного експерта № 554 від 12 серпня 2024 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи суперечить фактичним обставинам життя ОСОБА_3 та стану її здоров`я. Зазначила, що в матеріалах справи містяться письмові пояснення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голуб А. І. від 03 жовтня 2024 року, в яких зазначено, що під час складання заповіту ОСОБА_3 не проявляла ознак психічного захворювання, діяла свідомо. Впродовж 2021 2022 років ОСОБА_3 п`ять разів зверталася до нотаріусів, до суду, а також до Департаменту реєстрації ХМР, вчиняла юридично значимі дії, при цьому ніхто з посадових осіб не помітив у ОСОБА_3 будь-якого психічного захворювання. Згідно з відповіддю Харківського геріатричного пансіонату Ветеранів праці під час перебування ОСОБА_3 у пансіонаті на її ім`я була заведена медична картка стаціонарного хворого № 175. У вказаному пансіонаті ОСОБА_3 було надано симптоматичне лікування. При цьому під час перебування ОСОБА_3 у пансіонаті у неї були відсутні ознаки психічного захворювання, що в свою чергу повністю спростовує висновок експерта. Зауважила на тому, що зі змісту виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 11 жовтня 2024 року, що заведена на ім`я ОСОБА_3 у КНП «Міська поліклініка № 10» Харківської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 зверталася 14, 17 та 20 червня 2022 року до сімейного лікаря щодо неврологічного захворювання, у зв`язку з чим їй видавалися направлення на проходження стаціонарного лікування. Посилалася на те, що під час перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні лікарі повинні були обстежити її стан та у разі виявлення у неї будь-якого психічного захворювання повинні були виписати їй направлення на консультацію або лікування до лікаря-психіатра. Враховуючи викладене, просила витребувати з Міської клінічної лікарні № 27 інформацію про те, чи проходила ОСОБА_3 стаціонарне лікування у медичному закладі КНП «Міська клінічна лікарня № 27» Харківської міської ради? Акцентувала увагу на тому, що не зверталася раніше з клопотанням про витребування доказів, оскільки не має спеціальних медичних у сфері психіатрії, щоб передбачити наперед, яка саме медична документація необхідна для проведення судової психіатричної експертизи. Після ознайомлення зі змістом висновку судової психіатричної експертизи їй стало зрозуміло, що експерти акцентують увагу на тому, що медична документація, яка стосується періоду після виписки ОСОБА_3 зі стаціонарного лікування, могла б вплинути на висновок експерта. Вказана медична документація необхідна для підтвердження факту відсутності у ОСОБА_3 психічного захворювання станом на день складання заповіту. З огляду на викладені обставини просила поновити їй строк для подання клопотання про витребування доказів та витребувати необхідну інформацію.

22 листопада 2024 року засобом Електронний суд від представника позивача адвоката Бєлової О. Є. на адресу суду надійшли заперечення на клопотання сторони відповідача про витребування доказів, в якому просила залишити без задоволення зазначене клопотання, посилаючись на те, що сторона відповідача у порушення вимог ст. 81, 83 ЦПК України не скористалася своїм процесуальним правом та не подала зазначене клопотання до призначення експертизи у цій справі. Звернула увагу на те, що сторона відповідача не надала жодних доказів на підтвердження причин поважності пропуску строків на вчинення відповідних процесуальних дій.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача адвокат Полупанова О. О. підтримала подане нею клопотання про витребування доказів та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Бєлова О. Є. заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що ніщо не заважало представнику відповідача звернутися з відповідним клопотанням до призначення по справі судово-психіатричної експертизи.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, про місце, день та час підготовчого судового засідання була повідомлена належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голуб А. І. у підготовче судове засідання не з`явилася, про місце, день та час підготовчого судового засідання була повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали, вважає, що клопотання про витребування доказів підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 та 3 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Положеннями ч. 8 ст. 83 ЦПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

За змістом ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У ч.ч. 3-6 ст. 127 ЦПК України вказано, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Вирішуючи питання щодо дотримання представником відповідача процесуальних строків для звернення до суду з клопотанням про витребування доказів, суд враховує, що сторона відповідача 05 березня 2024 року подала до суду відзив на позовну заяву та у той же час повинна була подати до суду, наявні у сторони відповідача докази, а у разі неможливості самостійно надати такі докази - звернутися до суду з відповідним клопотанням. Однак сторона відповідача звернулася до суду з відповідним клопотанням вперше лише 07 листопада 2024 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2024 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача адвоката Полупанової О. О. про витребування доказів з тих підстав, що сторона відповідача не надала жодних доказів на підтвердження існування поважних причин, які б перешкодили представнику відповідача реалізувати свої права у встановлений судом строк (для подання доказів). Крім того, представник відповідача, звертаючись до суду з відповідним клопотанням, не просила поновити пропущений строк на подання такого клопотання.

Суд враховує, що представник відповідача була обізнана про надходження до суду 14 березня 2024 року клопотання представника позивача про призначення у вказаній справі судово-психіатричної експертизи та відповідно мала змогу надати до суду наявні у сторони відповідача документи, які мають значення для проведення вказаної експертизи або ж звернутися до суду з клопотання про витребування доказів, необхідних для її проведення.

Разом з тим суд бере до уваги практику Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника відповідача, викладені в клопотанні, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення відповідачу процесуального строку для подання клопотання про витребування доказів у цивільній справі.

Вирішуючи клопотання сторони відповідача про витребування доказів, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Дослідивши матеріали справи, з метою всебічного, об`єктивного, повного та неупередженого розгляду справи суд вважає за необхідне клопотання сторони відповідача задовольнити в частині витребування:

1) з Харківського геріатричного пансіонату Ветеранів праці належним чином завірену копію медичної картки стаціонарного хворого № 175 стосовно ОСОБА_3 та іншу медичну документацію, яка міститься в її особовій справі.

2) з Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 10» Харківської міської ради належним чином завірені копії електронної амбулаторної медичної карти ОСОБА_3 за період 13 грудня 2021 року по 20 червня 2022 року, а також інформацію про те, чи зафіксовані звернення ОСОБА_3 до лікаря-невролога після вказаних звернень до сімейного лікаря? Якщо так, то вказати дату та час таких звернень, встановлені діагнози, з якими скаргами зверталася ОСОБА_3 яке їй було призначене лікування?

3) з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 27» Харківської міської ради інформацію про те, чи проходила ОСОБА_3 стаціонарне лікування у медичному закладі КНП «Міська клінічна лікарня № 27» Харківської міської ради? Якщо так, то надати належним чином завірену копію медичної картки стаціонарного хворого стосовно ОСОБА_3 ,

оскільки вищевказані докази містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Разом з тим суд вважає, що клопотання сторони відповідача в частині витребування з Харківського геріатричного пансіонату Ветеранів праці інформацію про те, хто зі співробітників пансіонату спілкувався з ОСОБА_3 під час її перебування в пансіонаті, для подальшого допиту вказаних осіб у судовому засіданні з метою встановлення поведінки ОСОБА_3 та проявів ознак психічного захворювання, не підлягає задоволенню, оскільки у суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у Харківському геріатричному пансіонаті Ветеранів праці, у зв`язку клопотання про витребування доказів в цій частині заявлено передчасно.

За таких обставин, клопотання сторони відповідача слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 43, 76, 83, 84, 95, 116, 126, 127, 259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити представнику відповідача - адвокату Полупановій Ользі Олександрівні строк для подання клопотання про витребування доказів.

Клопотання представника відповідача задовольнити частково.

Витребувати з Харківського геріатричного пансіонату Ветеранів праці (місцезнаходження: м. Харків, вул. Ігора Муратова, 7,) належним чином завірену копію медичної картки стаціонарного хворого №175 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , та іншу медичну документацію, яка міститься в її особовій справі.

Витребувати з Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 10» Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, вул. Метробудівників, буд. 19) належним чином завірені копії електронної амбулаторної медичної карти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , за період 13 грудня 2021 року по 20 червня 2022 року, а також інформацію про те, чи зафіксовані звернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до лікаря-невролога після вказаних звернень до сімейного лікаря? Якщо так, то вказати дату та час таких звернень, встановлені діагнози, з якими скаргами зверталася ОСОБА_3 , яке їй було призначене лікування?

Витребувати з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 27» Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 41) інформацію про те, чи проходила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стаціонарне лікування у медичному закладі КНП «Міська клінічна лікарня № 27» Харківської міської ради? Якщо так, то надати належним чином завірену копію медичної картки стаціонарного хворого стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк для надання вищевказаних матеріалів на адресу Київського районного суду м. Харкова не пізніше наступного підготовчого судового засідання, тобто до 09 січня 2025 року.

Копію ухвали надіслати до Харківського геріатричного пансіонату Ветеранів праці, Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 10» Харківської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 27» Харківської міської ради - для виконання.

Відповідно до ч.7 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання до 09 січня 2025 року до 10 години 00 хвилин.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 11 грудня 2024 року.

Суддя С.В. Демченко