УХВАЛА

судового засідання

11 грудня 2024 рокуСправа №451/963/23
Провадження № 2-о/451/5/24

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.,

присяжних Шпак Р.В. та Боднарчук Л.М.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

з участю адвоката особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Басарабчука В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа орган опіки і піклування Радехівської міської ради, про визнання особи недієздатною,

установив:

17 липня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, заінтересована особа орган опіки і піклування Радехівської міської ради.

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що він є племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час заявник проживає без реєстрації у на АДРЕСА_1 , де проживає також і ОСОБА_3 , 1951 року народження, який є пенсійного віку і через свій вік та стан здоров`я потребує стороннього фізичного догляду, а заявник відповідно є єдиним хто може опікуватися та доглядати свого дядька. ОСОБА_3 , є особою похилого віку у якого наявні когнітивні порушення, що підтверджується висновком № 289 лікарської комісії КНП «Радехівська центральна лікарня» від 29.06.2023, виписками із медичної картки останнього. У період часу з березня 2020 року по теперішній час у ОСОБА_3 , спостерігаються когнітивні порушення, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. У заявника добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Він має можливість і бажання доглядати дядька, і бути його опікуном. ОСОБА_3 добре сприймає заявника, слухає, тобто в них хороші відносини, що немало важливо у догляді за такою особою. Тим паче, що він помагає фінансово своєму дядькові, який отримує невелику пенсію. Вище наведені обставини викликають необхідність встановлення опіки над ОСОБА_3 (а.с.2-4).

17 липня 2024 року суд своєю ухвалою прийняв до розгляду заяву ОСОБА_2 та відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження (а.с.1).

Своєю ухвалою від 02.08.2023 суд призначив у справі судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинив (а.с.52-53).

18.10.2024 Львівська філія судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» повернула матеріали цивільної справи без виконання амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.58).

Ухвалою від 11.11.2024 провадження у справі суд поновив та призначив судове засідання (а.с.66-67).

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання, призначене 27 листопада 2024 року не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч про час та місце розгляду справу був належним чином повідомлений (а.с.73), у зв`язку з чим розгляд справи був відкладений на 11 грудня 2024 року (а.с.74-75).

11 грудня 2024 року у судове засідання заявник ОСОБА_2 повторно не з`явився хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений та причини неявки суду не повідомив (а.с.79).

Адвокат особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Радехівської міської ради Басарабчук В.С. вирішення питання щодо повторної нявки заявника у судове засідання, який не повідомив суду причини неявки, доручили суду на його розсуд.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд доходить такого висновку.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте необхідно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Так, згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відтак заявник повинен сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain» від 07 липня 1989 року №11681/85).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає, що є усі підстави для повернення позовної заяви.

Разом з тим,суд зауважує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Заявник ОСОБА_2 не вживає усіх можливих заходів щодо отримання інформації про рух справи за його заявою, не з`являється у судові засідання, про причини неявки не повідомляє та не подає заяв про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, то згідно із ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у цивільній справі №310/12817/13 викладено правову позицію, згідно з якою процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа орган опіки і піклування Радехівської міської ради, про визнання особи недієздатною, оскільки заявник, який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, як і не подав заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 43, 44, 131, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа орган опіки і піклування Радехівської міської ради, про визнання особи недієздатною залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він не позбавлений права звернутись до суду із заявою повторно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпоседеньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Семенишин О. З.

Присяжні Шпак Р.В.

Боднарчук Л.М.

Повний текст ухвали судового засідання виготовлено 12 грудня 2024 року.