ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа: 766/7388/24

провадження: 22-ц/819/467/24

11 грудня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя доповідач),

судді : Базіль Л.В.

Радченко С.В.

секретар судового засідання: Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Лодигою Мариною Тарасівною, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2024 року, постановлене під головуванням судді Рядчої Т.І., в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

У травні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначила, що 12 червня 2018 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки сторони різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки, збереження сім`ї та примирення між сторонами є неможливим.

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд позов задовольнити та розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 червня 2018 року Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис 219.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 211,20грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лодигу М.Т., подав апеляційну скаргу, в якій пославшись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду від 14 жовтня 2024року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясовані обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Вказав, що з моменту подачі позовної заяви про розірвання шлюбу ним вживаються заходи для налагодження стосунків з позивачкою та збереження родини, у зв`язку з чим ним подавалася до суду першої інстанції заява про зупинення розгляду справи та призначення строку для примирення. Судом не було враховано вказаних обставин, не досліджено причини звернення ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу, не вчинено заходів щодо примирення сторін.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бінько М.А. яка діє від імені ОСОБА_2 , зазначила, що рішення постановлено судом у відповідності до норм процесуального законодавства, об`єктивно та в повній мірі досліджено всі обставини справи та надано їм оцінку. Позивач та відповідач разом не проживають з квітня 2024 року, але фактично відносини припинили роками раніше. З часу подання позивачем позову про розірвання шлюбу, відповідачем жодних дій щодо примирення сторін не вчинялося, а навпаки влаштовувалися лише сварки. Оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Лодига М.Т. не з`явились. У заяві від 11 грудня 2024року адвокат Лодига М.Т. просила розгляд справи провести за її відсутності. Зазначила, що апеляційну скаргу підтримує, в додаткових поясненнях вказала, що причиною спільного не проживання подружжя стала сварка, яка спонукала позивача на подачу позову до суду про розірвання шлюбу, відповідач намагається налагодити стосунки з дружиною. Просить апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Адвокат Бінько М.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Пояснила, що сторони остаточно припинили сімейні стосунки з квітня 2024 року. Позивач не бажає підтримувати з відповідачем сімейні відносини та категорично заперечує проти примирення сторін. Сторони виїхали на тимчасове проживання до Німеччини, де відповідач при зустрічах з позивачем постійно вчиняє сварки, що стало причиною виклику поліції та оголошення відповідачу попередження. На теперішній час в суді вирішується питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката Бінько М.А., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

12 червня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у м. Херсоні відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис 219.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4-6).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про надання сторонам строку на примирення відмовлено, з посиланням на категоричне заперечення позивача щодо надання такого строку та невжиття відповідачем дієвих заходів примирення протягом часу з моменту звернення до суду з позовом у цій справі ( а.с.51).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що позивачка не бажає миритися з відповідачем, примирення між ними до цього часу не відбулося, та позивач не виявила намір на збереження сім`ї, суд не може примусити її зберегти шлюб, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Колегія суддів вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Лодигою Мариною Тарасівною, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 12 грудня 2024 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В.Базіль

С.В.Радченко