ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5110/24

Головуючий у першій інстанції Кореньков А. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1542/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Кореньков А.А.), ухвалене об 11 год. 43 хв. у смт Куликівка, повний текст рішення складено 10 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «Діджи фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №2329878 від 11 травня 2021 року у розмірі 89 500 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11 травня 2021 року між відповідачем і ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит №2329878 та на підставі платіжного доручення відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 20 000 грн. Право вимоги за вказаним договором 13 вересня 2021 року згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №07Т ТОВ «Мілоан» було відступлено на користь ТОВ «Діджи фінанс». ОСОБА_1 взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, а тому утворилась заборгованість у розмірі 89 500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн, заборгованість за відсотками 67 500 грн, заборгованість за комісійними винагородами 2 000 грн, заборгованість за пенею 0 грн. Відповідач у позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору №2329878 від 11 травня 2021 року шляхом прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі, не надано доказів на підтвердження того, що карта, на яку перераховано 20 000 грн, належить саме відповідачу та вищевказані кошти були перераховані саме на виконання вказаного кредитного договору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Мілоан» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Вважає, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. За доводами ТОВ «Діджи фінанс», платіжне доручення №45966060 від 11 травня 2021 року містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, отже наданий документ є достовірним, достатнім, належним і допустимим доказом перерахування кредитних коштів позивачем та отримання цих коштів відповідачем. Звертає увагу, що ТОВ «Мілоан» - це фінансова установа, а не банківська, яка не має права відкривати рахунки позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий позичальником рахунок. Крім того, ТОВ «Діджи фінанс» вказує, що не отримувало відзив на позовну заяву і він відсутній в підсистемі «Електронний суд».

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Згідно з матеріалами справи 11 травня 2021 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua за допомогою каналу залучення: арр2.0.1/ miloan/direct з IP адреси НОМЕР_1 подав анкету-заяву на кредит №2329878 (а.с.10).

Відповідно до Договору про споживчий кредит №2329878 від 11 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати ОСОБА_1 грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с.21 зворот - 25). Сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн; строк - на 30 днів з 11 травня 2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 10 червня 2021 року; комісія за надання кредиту - 2 000 грн, яка нараховується за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за договором фіксована; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Додатком №2 до Договору про споживчий кредит №2329878 від 11 травня 2021 року є Паспорт споживчого кредиту №2329878 (а.с.26).

Відповідно до копії платіжного доручення 45966060 від 11 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_2 кошти згідно договору 2329878 у розмірі 20 000 грн (а.с.27 зворот).

13 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2329878 від 11 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.36 зворот 42, 127-128).

Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення загальний розмір заборгованості відповідача по кредиту за період з 11 травня 2021 року по 09 серпня 2021 року становить 89 500 грн, із яких: по тілу кредиту 20 000 грн, по процентам 67 500 грн, по комісії 2 000 грн, по пені 0 грн (а.с.11-12).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи фінанс».

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести обставини щодо укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, невиконання позичальником умов договору та факт набуття і переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора.

Вказані обставини, тобто свої вимоги позивач не довів належними і допустимими доказами в повному обсязі.

Так, Анкета-заява на кредит №2329878 містить, зокрема анкетні дані ОСОБА_1 , його контактну інформацію, відомості про доходи, суму кредиту і його строк. Зазначено IP адресу, з якої подано заяву.

Проте, Анкета-заява не містить ані власноручного підпису заявника, ані відомостей про введення одноразового ідентифікатора (як про то зазначає в своїй апеляційній скарзі позивач).

Доводи позивача про те, що ТОВ «Мілоан» було направлено ОСОБА_1 електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору, жодними доказами не підтверджено.

Доданий до позовної заяви Договір про споживчий кредит №2329878 на першій сторінці містить напис «підписано ОСОБА_2 , ТОВ «Мілоан», Час: 11.05.2021 11:04» та не містить відомостей про підписання договору позичальником ОСОБА_1 .

Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту №2329878, які є додатками до договору про споживчий кредит, також не містять електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 уклав кредитний договір з ТОВ «Мілоан».

Також не заслуговують на увагу твердження ТОВ «Діджи фінанс» про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача.

Так, надане позивачем платіжне доручення 45966060 не містить жодного підпису та печатки банку, відмітки про проведення банківської операції із зарахування коштів. Крім того, ТОВ «Діджи фінанс» не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували належність вказаної в платіжному дорученні банківської картки/банківського рахунку ОСОБА_1 , а також користування відповідачем цими коштами, що в силу положень ст.ст.12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Водночас, покладення на відповідача обов`язку щодо доведення обставин неперерахування йому коштів суперечить принципу змагальності цивільного процесу.

Надана позивачем відомість про щоденні нарахування та погашення не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування кредитної заборгованості.

Неотримання позивачем відзиву на позовну заяву не призвело до неправильного вирішення справи, враховуючи також те, що ТОВ «Діджи фінанс» скористалося своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку і свої заперечення проти доводів відповідача виклало в апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» залишити без задоволення, а рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: