Номер провадження: 22-ц/813/6223/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/10590/23

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6223/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Губара Д.В.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- заінтересована особа Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за апеляційною скаргою Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Науменка А.В. 03 червня 2024 року, про відмову у роз`ясненні рішення, повний текст ухали складений 10 червня 2024 року,

встановив:

2.Описова частина

Короткий зміст заяви про роз`яснення рішення

У травні 2024 року Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) звернулось до суду із заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2023 року ( а. с. 63 64).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року відмовлено в задоволенні вищевказаної заяви про роз`яснення рішення.

Ухвала суду мотивована тим, що резолютивну частину рішення викладено у повній відповідності до заявлених позовних вимог. Вона є зрозумілою, доступною для сприйняття, містить вичерпні, чіткі та такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог, відомості про особу стосовно якої заявлено факт, її дату народження, актовий запис про народження. Суд вважав, що резолютивна частина рішення суду не припускає кілька варіантів його тлумачення(а. с. 80 - 83).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в апеляційній скарзі просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким роз`яснити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2023 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було надано роз`яснення щодо порядку виконання рішення суду в частині різного тлумачення та правового застосування механізму «доповнення» та «виправлення», неможливості зміни національності у відповідності до чинного законодавства, не конкретизації місця народження, щодо територіального устрою на момент реєстрації чи діючого територіального устрою (а. с. 90 95).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2024 року апеляційну скаргу залишено без руху ( а. с. 99 99 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було надано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.07.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року (а. с. 105 105 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2024 року справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 111).

06.08.2024 року від адвоката Стадника П.О., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 20.08.2024 року №2518/0/15/-24 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2024 року вказану справу прийнято до провадження іншої колегії суддів та призначено справу до судового розгляду (а. с. 123 123 зворотна сторона).

У судовому засіданні адвокат Стадник П.О., діючий від імені ОСОБА_1 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив в її задоволенні відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Заявник 01.06.2023 року звернулася до Приморського районного суду міста Одеси із заявою, в якій просить встановити факти, що мають юридичне значення, а саме:

- Встановити факт дати народження ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Встановити факт місця народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) м. Єлисаветград, Єлисаветградського повіту, Херсонської губернії (наразі м. Кропивницький, Кіровоградської області, Україна);

- Встановити факт місця смерті ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) місто Одеса, Одеської області, Україна;

- Встановити факт неправильності актового запису про смерть № 2521 від 08 листопада 1946 р. ОСОБА_3 у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» зазначено «росіянка» замість вірного «еврейка»

- Встановити факт правильності написання дівочого прізвища ОСОБА_3 .

- Зобов`язати Перший Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 2521 від 08 листопада 1946 про смерть ОСОБА_3 , а саме доповнити:

- дату народження ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- місце народження померлої - м. Єлисаветград, Єлисаветградського повіту, Херсонської губернії (наразі м. Кропивницький, Кіровоградської області, Україна);

- місце смерті померлої - місто Одеса, Одеської області, Україна;

- виправити у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» замість - «росіянка» на вірну - «еврейка»;

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначала, що з метою підтвердження родинних зв`язків, вона звернулася до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Заінтересована особа по справі) щодо отримання свідоцтва про смерть бабусі заявниці ОСОБА_3 1879 року народження.

Однак під час отримання такого Свідоцтва про смерть, заявницею було встановлено, що Державний реєстр актів цивільного стану громадян не містить ряду інформації (не заповнені графи) щодо померлої ОСОБА_3 та містить певну невірну інформацію, а саме:

- місце народження ОСОБА_3 ;

- дату народження ОСОБА_3 ;

- місце смерті ОСОБА_3 ;

- не вірно зазначено національність ОСОБА_3 «росіянка», замість вірної «єврейка».

У зв`язку з чим, заявниця звернулась до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про внесення змін до актових записів цивільного стану стосовно ОСОБА_3 з метою доповнення та зміни вищезазначеної інформації та подала для цього відділу ДРАЦС необхідний пакет документів.

Однак, висновком Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.03.2023 року заявниці було відмовлено у внесені змін до актових записів цивільного стану

Свою відмову Заінтересована особа мотивувала тим, що із вище вказаних актових записів із метричних книг вбачається, родовим прізвищем громадянки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) є прізвище « ОСОБА_7 », ім?я батька дитини зазначене як « ОСОБА_8 », проте у актовому записі про шлюб прізвище нареченої зазначене як « ОСОБА_9 », по батькові нареченої зазначено - « ОСОБА_10 » (сучасне - « ОСОБА_11 »). Відомості щодо підстави зміни по батькові гр. Євгенії ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 , суч. ОСОБА_11 ) - відсутні.

Рішенням Приморським районним судом міста Одеси ухвалено рішення від 01.08.2023 року, яким заяву задоволено заяву про встановлення юридичних фактів.

Вирішено встановити факт дати народження ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити факт місця народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - м. Єлисаветград, Єлисаветградського повіту, Херсонської губернії (наразі - м. Кропивницький, Кіровоградської області, Україна). Встановити факт місця смерті ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) місто Одеса, Одеської області, Україна.

Встановити факт неправильності актового запису про смерть № 2521 від 08 листопада 1946 р. ОСОБА_3 у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» зазначено «росіянка» замість вірного «єврейка».Встановити факт правильності написання дівочого прізвища ОСОБА_3 - ОСОБА_9 .

Також вирішено зобов`язати Перший Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 2521 від 08 листопада 1946 про смерть ОСОБА_3 , а саме доповнити:

- дату народження ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- місце народження померлої - м. Єлисаветград, Єлисаветградського повіту, Херсонської губернії (наразі - м. Кропивницький, Кіровоградської області, Україна);

- місце смерті померлої - місто Одеса, Одеської області, Україна;

- виправити у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» замість - «росіянка» на вірну - «єврейка».

У травні 2024 року Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) звернулось до суду із заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2023 року.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у роз`ясненні рішення.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в роз`ясненні рішення суду відповідає вимогам закону, постановлену з дотриманням норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову в роз`ясненні рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а заявником не обґрунтовано, в чому полягає незрозумілість судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що предметом судового розгляду в даній справі є вирішення питання щодо роз`яснення судового рішення, що регламентується положеннями ст. 271 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснено, що відповідно дост. 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі, й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз`ясненні рішення.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, які можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року по справі № 803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене вбачається, що чинне законодавство України не передбачає роз`яснення зокрема мотивувальної частини судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміст резолютивної частини ухвали Малиновського районного суд м. Одеси від 15.04.2024 року не допускає різного тлумачення. Заявником у вищезазначеній заяві по суті було порушено питання про зміну/доповнення змісту мотивувальної частини постанови рішення суду, що не допускається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що резолютивна частина рішення викладена в повній відповідності до заявлених позовних вимог, воно є зрозумілим, доступним для сприйняття, містить вичерпні, чіткі та такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог, відомості про особу стосовно якої заявлено факт, її дату народження, актовий запис про народження, за наслідком чого суд вважає, що резолютивна частина рішення суду не припускає кілька варіантів його тлумачення.

Тобто роз`яснення рішення суду це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду, які в свою чергу не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в роз`ясненні рішення суду є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у суду апеляційної інстанції відсутні.

Порядок касаційного оскарження

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення, після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе