ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7844/24 Справа № 932/399/24 Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на підставі договору про постачання теплової енергії №080948 надаються послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення 1).

Позивач стверджує, що відповідачка в порушень умов договору, не здійснює оплату спожитої теплової енергії в обсягах та в терміни, які передбачені договором.

З огляду на те, що ОСОБА_1 (споживач) не виконує свої зобов`язання по оплаті отриманих послуг, за нею утворилась заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 258 996,16 грн. з яких: основний борг 184 205,54 грн., 3% річних 7 773,89 грн., інфляційні збитки 29 649,84 грн..

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму заборгованості.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 ..

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за договором про постачання теплової енергії у розмірі 258 996,16 грн., з яких: сума основного боргу 184 205,54 грн., 3% річних у розмірі 7 773,89 грн., інфляційні збитки 29 649,84 грн., пеня у розмірі 37 366,89 грн.. Вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до неї відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що станом на з 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 не є власником спірного приміщення. Апелянт стверджує, що станом на 21 грудня 2021 року будь-яких боргів з оплати житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 не мала, що було нотаріально засвідчено у договорі. Крім того, апелянт зазначає, що боргові зобов`язання, які виникли у період з листопада 2021 року по березень 2023 року перед позивачем по теперішній час повинен виконувати новий власник майна ОСОБА_2 ..

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, заявник просив стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради просило рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, взявши до уваги доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору №080948 від 05 грудня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 (приміщення №1) надаються послуги з постачання теплової енергії. Облік споживання теплової енергії проводиться по приладу обліку. Також договором встановлено тариф для розрахунків.

Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 листопада 2017 року, ОСОБА_1 набула у власність приміщення 1 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рахунків, актів прийому-передачі послуги та розрахунку заборгованості, розмір боргу за послугами з постачання теплової енергії, за період: листопад 2021 року березень 2023 року становить 184 205,54 грн., на яку нараховано: 3% річних 7 773,89 грн., інфляційні збитки 29 649,84 грн.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , 23.12.2021 перейшов у власність ОСОБА_2 ..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не повідомила позивача у 2021-му році про зміну власника приміщення, а тому всі ризики та негативні наслідки неповідомлення позивача повинна нести ОСОБА_1 та новий власник ОСОБА_2 в солідарному порядку.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись із вказаним висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, правовідносини між сторонами, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, ЦК України, ЖК України, ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 5 п. 40 «Правил користування тепловою енергією» затверджених постановою КМУ від 3 жовтня 2007 р. N 1198, передбачено що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2017 року ОСОБА_1 придбала нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

22 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передається майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що 23 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, із 23 грудня 2021 року новим власником став ОСОБА_2 ..

Пунктом 11.1 договору про постачання теплової енергії передбачено, що договір припиняє свою дію, зокрема, у разі зміни власника.

При цьому, пунктом 11.3 договору визначено, що припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за теплову енергію за вказаною адресою з листопада 2021 року по березень 2023 року складає 184 205,54 грн., на яку нараховано: 3% річних 7 773,89 грн., інфляційні збитки 29 649,84 грн..

Встановивши, що комунальні послуги були надані у повному обсязі, будь-яких претензій споживачі не висували, а також взявши до уваги, що з 23 грудня 2021 року споживачем теплової енергії за вказаною вище адресою є ОСОБА_2 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по грудень 2021 року у розмірі 36 278,35 грн., з яких: 24 196,55 грн. - основана сума боргу, 1427,48 грн. - 3% річних, 7528,55 грн. - інфляційні втрати, 3125,77 грн. - пеня та з ОСОБА_2 за період з січня 2022 року по березень 2023 року у розмірі 222 717,81 грн., з яких: 160 008,99 грн. - основана сума боргу, 6 346,41 грн. - 3% річних, 22 121,29 грн. - інфляційні втрати, 34 241,12 грн. - пеня.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором про постачання теплової енергії.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду про те, що ОСОБА_1 з метою уникнення виконання зобов`язань та ускладнення стягнення боргу, здійснила відчуження приміщення на іншу особу, фактично залишивсь номінальним власником приміщення, так як правомірність укладення вказаних договорів не є предметом даного спору.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи, що рішення скасоване та ухвалене нове судове рішення по суті позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 544,18 грн. та з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради - 3340,76 грн. в межах задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість за договором про постачання теплової енергії у розмірі 36 278,35 грн., з яких: 24 196,55 грн. - основана сума боргу, 1427,48 грн. - 3% річних, 7528,55 грн. - інфляційні втрати, 3125,77 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість за договором про постачання теплової енергії у розмірі 222 717,81 грн., з яких: 160 008,99 грн. - основана сума боргу, 6 346,41 грн. - 3% річних, 22 121,29 грн. - інфляційні втрати, 34 241,12 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 544,18 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 3340,76 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова