Провадження № 2/641/1968/2024 Справа № 641/3700/24
28 жовтня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Курганникової О.А.,
за участю секретаря судового засідання Ареп`євої О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, -
Позивач звернувся із зазначеним позовом до ФОП « ОСОБА_2 про захист прав споживачів. В обґрунтування позову якого зазначив, що 28 лютого 2024 року придбав у відповідача через інтернет товар: шолом Everlast розміру S, чорного кольору для дитини у кількості 1 шт. вартістю 1090 грн 00 коп. Після отримання товару та його примірки було виявлено, що він завеликий за розміром длядитини. Одразу після виявлення факту неналежного розміру він звернувся до Відповідача з вимогою про повернення коштів та здійснив за власний рахунок повернення товару 29.02.2024 р., але відповідач 05.03.2024 року відмовився від отримання товару. Позивач вважає, що даними діями відповідач порушив право Позивача відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів прийняти товар неналежного розміру на протязі 14 днів та повернути кошти.
У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача, на його користь вартість товару неналежного розміру у розмір 1090,00 грн.; суму неустойки в розмірі 1% від вартості товару за кожен день затримки з поверненні коштів (47 днів) у розмірі 512,30 грн. та витрати пов`язані із розглядом справи у розмірі 181,00 грн.; після отримання коштів від відповідача повернути ФОП ОСОБА_2 товар неналежного розміру.
11 червня 2024 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного вирішення справи не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Судом установлено, що відповідно до платіжної інструкції ОСОБА_1 переказав на ім`я ОСОБА_2 1090, 00 грн., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 7).
Мотиви суду.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із правовідносин щодо захисту права власності.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму
Договір купівлі-продажу є консенсуальним. Він є відплатним та двостороннім (взаємним). При цьому він має чітко виражену мету, зміст якої полягає у відчуженні майна (товару) від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Отже, договір купівлі-продажу опосередковує процес динаміки (переходу) майна (товару) від однієї сторони до іншої. Продавцем за договором купівлі-продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться у його власності.
Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (частини перша, друга статті 673 ЦК України ).
У той же час, за змістом статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності.
Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну).
Сторонами у договорі роздрібної купівлі-продажу виступають, з одного боку, продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, а з другого - покупець - фізична чи юридична особа, що набуває у власність товар.
Отже, у випадках роздрібної купівлі-продажу продавцем повинен бути не просто учасник цивільних відносин, а саме такий учасник, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів.
Положеннями статті 704 ЦК України передбачено, якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
При цьому, п. 3.2. Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614, встановлено, що товарний чек повинен містити, зокрема: назву господарської одиниці, адресу господарської одиниці, для СГ, що не є платниками ПДВ, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер з ДРФО; якщо кількість придбаного товару не дорівнює одиниці виміру - то кількість, вартість придбаного товару, вартість одиниці виміру товару, найменування товару, загальну вартість придбаних товарів у межах чека, порядковий номер чека, дату.
Надана позивачем платіжна інструкція від 28.02.2024 року не містить даних, які б надавали можливість суду встановити наявність між сторонами відносин договору купівлі-продажу або ж поставки товару, оскільки він не містить істотних умов, таких як визначення самого товару, його кількість, вартість одиниці товару та його загальну вартість.
Крім того, з платіжної інструкції вбачається, що грошові кошти були перераховані позивачем на ім`я фізичної особи, а не на розрахунковий рахунок ФОП.
Також слід зазначити, що із тверджень позивача він здійснив повернення товару ФОП ОСОБА_2 , але в експрес накладної Нової Пошти зазначено ім`я отримувача приватної особи: ОСОБА_3 .
У той же час, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
У статті 1 цього Закону зазначено, що продавцем є суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.
Приписами частини 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстави позову не можуть входити обставини, що виступають доказами у справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову. Підстава позову має важливе практичне значення. Правильне її встановлення визначає межі доказування, а також є гарантією прав відповідача на захист проти позову.
Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивач до суду не надав та клопотань про їх витребування перед судом не порушував.
Оскільки вимоги про стягнення неустойки в розмірі 1% від вартості товару за кожний день прострочення є похідними від вимог про стягнення коштів за договором купівлі продажу, та суд дійшов висновку про безпідставність цих вимог, тому вони задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.,ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: фізична особа підприємець ОСОБА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.А.Курганникова