Справа № 369/5685/24
Провадження № 2/369/5032/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна приватною особистою власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна приватною особистою власністю.

В обгрутування заяви позивачка зазначила, що 08.05.2010 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 835 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Від шлюбу дітей не мають. З квітня 2013 року, припинили проживати разом та шлюбні відносини між ними припинені.

З квітня 2013 року, позивачу не відомо де знаходиться відповідач, оскільки він був громадянином Ісламської Республіки Іран та з цієї дати ведення між ними спільного господарства та шлюбних відносин припинені. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

На підставі викладеного, позивачка звернулася з позовом до суду.

03.05.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов до суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

08.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 835 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).Від шлюбу дітей не мають. З квітня 2013 року, припинили проживати разом та шлюбні відносини між ними припинені.

З квітня 2013 року, мені не відомо де знаходиться відповідач, оскільки він був громадянином Ісламської Республіки Іран та з цієї дати ведення між нами спільного господарства та шлюбних відносин припинені. За моїм глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Як вбачається зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

А тому, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Примирення неможливе.

Що стосується позовної вимоги про визнання квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приватною особистою власністю ОСОБА_1 хочу зазначити наступне.

23 вересня 2008 року, ОСОБА_1 уклала договір № КНТР-001018/кв про участь у фонді фінансування будівництва з Комунальним комерційним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради та передала фінансовій компанії в управління грошові кошти з метою отримання у власність об`єкта інвестування а саме, квартиру АДРЕСА_2 Святошинського району Київської області (стара назва вулиця, села та району), та видано свідоцтво про участь у ФФБ виду НОМЕР_2 від 25.09.2008 року.

Поточна вартість об`єкту інвестування склала 345 723,00 грн. включаючи всі податки та збори.

23.09.2008 року ОСОБА_1 було видано рахунок-фактуру №РАХН-003084 на оплату за квартиру АДРЕСА_3 , що становить 100% загальної поточної вартості проектної площі згідно з п. 2.1 Договору від 23.09.2008 №КНТР-001018/КВ, який вона сплатила.

Як вбачається з договору №ДВМП-001018 від 14.10.2008 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 повністю проінвестувала закріплений за нею об`єкт інвестування, фінансова компанія передала їй повністю майнові права на цей об`єкт, а саме на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до заяви ОСОБА_1 до директора КП «Фінансова компанія «Житло-інвест» остання просила підтвердити оплату за договором №ДВМП-001018 від 14.10.2008 року на квартиру АДРЕСА_5 та видати відповідну довідку.

Як вбачається з Довідки Комунального комерційного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради ОСОБА_3 сплатила повну вартість квартири АДРЕСА_6 в сумі 333704,00 грн., які надійшли на рахунок компанії 24.09.2008 року.

Оскільки будинок був введений в експлуатацію з порушенням строків в три роки, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 30.11.2011 року (свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 ),тобто вже будучи одруженою.

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав, реєстраційний номер №32315387, ОСОБА_1 зареєструвала право власності на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 04.12.2011 року, реєстраційний номер-35309500.

Чоловік ОСОБА_2 ніякого відношення до квартири не має, жодної гривні на вищевказану квартиру він не надавав, а реєстрація квартири після одруження не свідчить про те, що ним були вкладені будь-які кошти та те, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Абзацом другим пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески виплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

А тому, квартира була придбана особисто ОСОБА_1 за її особисті кошти, оскільки вона була проінвестована ще 23.08. 2008 року за власні кошти, і сплачено 100% квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є її особистою приватною власністю.

На підставі викладеного, суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 4, 11, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна приватною особистою власністю задовольнити повністю

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 який було укладено 08.05.2010 року, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 835 розірвати.

Визнати квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 351 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят одну гривню) 20 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_7 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.12.2024 року.

Суддя А.В. Янченко