ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6777/24
Провадження № 2/362/2979/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Мартинцової І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Стороженко К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «Коллект центр» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з останньої суму заборгованості за договорами № 8914428 від 29.06.2021 року та № -81262 від 04.06.2021 року у розмірі 44326,72 грн; судовий збір сумі 3028 грн. та 13000 грн. витрат за надання правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.06.2021 між відповідачкою та товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» був укладений кредитний договір № 8914428, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 10 000 грн. та зобов`язався повернути їх в строк до 29.07.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом.

04.06.2021 між відповідачкою та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» був укладений договір позики №-81262 шляхом заповнення заяви про приєднання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 4000 грн., які зобов`язався повернути в строк до 24.06.2021 року зі сплатою процентів за користування ним в розмірі 1,66% за кожен день користування кредитом та плати за користування кредитом згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

27.08.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 27-08/1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі й за договором № 8914428.

10 січня 2023 року між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі й за договором № 8914428.

18.11.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 18-11/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № -81262.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № -81262.

Таким чином, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за двома договорами: № 8914428 та № -81262.

Так як взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 , за вказаними вище договорами належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 44326,72 грн., яку представник позивача просить стягнути з останньої.

Процесуальні дії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2024 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у позовні заяві просив здійснювати розгляд за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує(а.с. 4 зворот).

Відповідач, також в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначає, що вона отримала від позивача позику в сумі 10000 грн. При цьому, просила суд застосувати позовну давність, відповідно до положень ст. 256 ЦК України.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи

Судом достовірно встановлено, що 29 червня 2021 року між відповідачем та ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС укладено кредитний договір № 38914428, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим Договором (а.с.6-7).

Тип кредиту фінансовий кредит, розмір (сума кредиту) 10 000 грн., кредит надається строком на 30 днів (основний строк, строк А), термін (дата) повернення кредиту 29 липня 2021 року (п.п.1.2-1.4 кредитного договору).

З 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,9900 %. Крім того, сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником у повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення кредиту у визначений в п.1.5 термін (після спливу строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (Строк Б, пролонгований строк), а визначена в п.1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку (строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день пролонгованого строку (п.п.1.6-1.7 кредитного договору).

Відповідно до п.1.12 кредитного договору, строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше одного календарного року.

Згідно п.1.13 кредитного договору, на дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 29653,85 %, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 15970 грн. У випадку настання умов, передбачених п.1.7 договору, орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 819,43 %, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 23470,00 грн.

Сторонами погоджено паспорт споживчого кредиту ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС, у якому вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту фінансовий кредит, сума/ліміт кредиту 10 000 грн., строк кредитування (основний та подовжений) 30/60, мета отримання кредиту - придбання споживчих товарів або послуг, спосіб та строк надання кредиту готівковим або безготівковим способом; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка, відсотків річних 726.65, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 5970.00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом.(а.с.8 зворот- 9).

Графіком платежів, що є Додатком № 1 до кредитного договору № 8914428 від 29 червня 2021 року, визначено дату видачі кредиту/дату платежу, суму кредиту, проценти за користування кредитом та встановлено загальну вартість кредиту 15970 грн. (а.с.8).

Згідно довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 30.12.2024 року останнє підтвердило факт успішно проведеної операції щодо переказу грошових коштів у сумі 10 000 грн. за кредитним договором № 38914428 від 29 червня 2021 року (а.с.19).

Факт отримання кредиту в сумі 10000 грн. також підтверджується письмовою заявою відповідача, від 18.10.2024 року що міститься в матеріалах справи.

27.08.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 27-08/1, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС передає (відступає) ТОВ Вердикт Капітал за плату, а ТОВ Вердикт Капітал приймає належні ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (Додаток № 1 до договору), укладеними між ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.27-28).

Згідно реєстру боржників від 27 серпня 2021 року до договору відступлення права вимоги № 27/08-1 від 27 серпня 2021 року, ТОВ Вердикт Капітал набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 8914428 від 29 червня 2021 у сумі 22970,00 грн., з яких 10 000 грн. сума боргу за кредитом, 12970,00 грн. сума нарахованих процентів (а.с.30-31).

10 січня 2023 року між ТОВ Вердикт Капітал та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ Вердикт Капітал відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні ТОВ Вердикт Капітал, а ТОВ «Коллект Центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги ТОВ Вердикт Капітал до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором позики (кредитними договорами) з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них. ТОВ «Коллект Центр» сплачує ТОВ «Вердикт Капітал» за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с.38-40).

Згідно реєстру боржників (Додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року) ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8914428 у сумі 23775,72 грн., з яких 10000 грн. сума боргу за кредитом, 12970,00 грн. сума нарахованих процентів, 805, 72 відповідальність за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦПК України.. (а.с.42-43).

Таким чином, належними доказами підтверджено перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором № 8914428 від 29.06.2021 року.

Крім того, судом достовірно встановлено, що 04 червня 2021 року між ОСОБА_1 (позичальник), а ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (позикодавець) був укладений договір позики № -81262, за яким Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму процентів за фактичний строк користування кредитом.

Згідно умов даного договору (п. 2.2- 24 договору позики) відповідач отримав кредит у загальному розмірі 4000 грн. шляхом їх перерахування на банківську картку, який зобов`язався повернути в строк до 24.06.2021 (включно) та сплатити проценти за користування ним в розмірі 1,66% за кожен день користування кредитом, що визначено Додатком № 1 до Договору позики графік розрахунків (а.с.10 зворот, 11-15).

Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства.

Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим, ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.

Підписанням Договору позики відповідач також підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Крім того, сторонами було погоджено паспорт споживчого кредиту продукту «Проста Позика», у якому були визгачені основні умови кредитування (а.с.16-18).

Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. Перерахування грошових коштів на картку Позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.19).

Факт отримання позики в сумі 4000 грн. відповідачем не оспорюється.

18.11.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 18-11/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № -81262 від 04.06.2021, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 (а.с.32-34).

Згідно реєстру боржників від 18 листопада 2021 року до договору відступлення права вимоги № 18-11/21 від 18 листопада 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № -81262 від 04.06.2021 у сумі 4256,00 грн., з яких 4000 грн. залишок по тілу кредиту, 256,00 грн. залишок по відсотках (а.с.34 зворот-35).

У свою чергу, 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до Боржників, в тому числі за договором позики № -81262 від 04.06.2021 на підстав договору відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 ( а.с.38-41).

Згідно реєстру боржників від 10 січня 2021 року до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № -81262 від 04.06.2021 у сумі 20551,72 грн., з яких 4000 грн. сума боргу за кредитом, 16551,00 грн. сума нарахованих процентів(а.с.42-43).

Таким чином, належними доказами також підтверджено перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором № -81262 від 04.06.2021.

Правове обґрунтування.

Положеннями частини 1статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис2, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ТОВ БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС та відповідачем, а також між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» укладено кредитні договори, які підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ч.ч.6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію".

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами справи підтверджено, відступлення права грошової вимоги за спірними кредитним договором та договором позики.

Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Всупереч вказаних вимог закону, відповідач не виконала свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитними договорами.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № -81262 від 04 червня 2021 у загальному розмірі 20551.00 грн. з яких: 4000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 16551,00 грн. заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги, проте позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за відсотками саме у заявленими в розмірі 16551,00 грн. У наданому розрахунку заборгованості не вказано інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками.

При цьому, судом встановлено, що згідно графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору позики № -81262 від 04 червня 2021, відповідач зобов`язався повернути кредит у загальному розмірі 5320 грн., з яких 4000 грн. сума отриманого кредиту, та плата за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом, що за приблизними розрахунками суду становить 1320 грн.( а.с.15).

В свою чергу, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» станом на 18.11.2021 року загальна заборгованість за кредитним договором № -81262 від 04 червня 2021 становить 4256 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 4000 грн. та акційні проценти за користування кредитом в розмірі 256, 00 грн. ( а.с.20 зворот 22).

Разом з тим, відповідно до п. 2.3. строк дії такого кредитного договору становить 20 днів та починається з 04.06.2021 року та закінчується по 24.06.2021 року (включно).

Інших додаткових угод щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містять.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Отже, оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики, які нараховані після 24.06.2021 задоволенню не підлягають.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором позики припинилося після спливу визначеного договором строку позики, а тому з 12.07.2021 позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти, а мав правову можливість на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак таких вимог не заявляв, при цьому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

Виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики № -81262 від 04 червня 2021 в сумі позики 4250 грн., що складається з боргу за тілом кредиту в сумі 4000 грн., а також погоджені сторонами акційні проценти за 20 днів користування кредитом в сумі 256 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що саме даний розмір заборгованості був визначений первинним кредитодавцем на момент передачі права вимоги позивачу та відображений ним витязі з реєстру боржників (а.с.37).

Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 8914428 від 29 червня 2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно п.1.5 кредитного договору, термін (дата) повернення кредиту - 29 липня 2021 року.

Згідно п.1.6-1.7 кредитного договору, з 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,9900 %. Сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником у повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення кредиту у визначений в п.1.5 термін (після спливу строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 30 календарних днів (Строк Б, пролонгований строк), а визначена в п.1.5 договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку (строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день пролонгованого строку.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку кредитування, визначеного п.1.5 кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитом, а тому відповідно до п.п.1.6-1.7 кредитного договору строк кредиту автоматично пролонговано на 30 календарних днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день пролонгованого строку.

З розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 8914428 від 29 червня 2021 року у розмірі 23 470 грн., з яких: 10 000 грн. сума кредиту, 12 970,00 грн. сума за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с. 20-), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків за обома кредитними договорами, суд зазначає наступне.

Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, заявляючи зазначену вимогу, позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20.03.2019 по 23.02.2022 та з 25.11.2020 по 23.02.2022, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25.03.2020 № 338, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928).

Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12.03.2020 і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення).

Крім того, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки матеріали справи не містять детального розрахунку з зазначенням періоду та порядку їх нарахування.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних 261,49 грн та інфляційних збитків є необґрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість за двома кредитними зобовязаннями в сумі 27226 грн., яка складається з заборгованості:

- за договором позики № -81262 від 04 червня 2021 в сумі 4256 грн., що складається з боргу за тілом кредиту в розмірі 4000 грн., а також погоджені сторонами акційні проценти за 20 днів користування кредитом в сумі 256 грн.

- за кредитним договором № 8914428 від 29 червня 2021 року у розмірі 22970 грн., з яких: 10 000 грн. сума кредиту, 12 970,00 грн. сума за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. необхідно зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Цикл Фінанс» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 03.06.2024 року; копію прай-листа від 02.11.2023 року; копію заявки на надання юридичної допомоги № 27 від 05.07.2024 року та копію витягу з Акту про надання юридичної допомоги.

Однак, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн., в зв`язку з чим суд підстав для стягнення даних витрат з відповідача не вбачає.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказаний правовий висновок щодо строку позовної давності наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22.10.1996; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29.01.2013).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023.

Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду.

Щодо суми (вартості) понесених витрат на сплату судового збору суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1859,83 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 207, 252-258, 261, 267, 512, 514, 525-526, 530, 611 ,626-629, 634, 639 ЦК України, ст.ст.2,11,12,13,76,81,89,141,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»: заборгованість за договором позики № -81262 від 04 червня 2021 в сумі 4256 грн. та заборгованість за кредитним договором № 8914428 від 29 червня 2021 року у розмірі 22970 грн., а всього заборгованість на загальну суму 27226 (двадцять сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 00 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1859 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят девять) грн. 83 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя І.О. Мартинцова