Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/4440/24
Провадження № 2/644/2494/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Саркісян О.А.,

за участі секретаря судових засідань Мухіна Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №644/4440/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послу, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 5363. 03 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211. 20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач та відповідач з 15 вересня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 18.05.2023 року, зазначеним рішенням встановлено, що, починаючи з серпня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. За час перебування у шлюбі за Договором купівлі продажу від 07 грудня 2017 року посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В., сторони спільно придбали квартиру АДРЕСА_1 , право власності на зазначену квартиру зареєстроване за позивачем. У п. 3.7 зазначеного договору купівлі- продажу вказано, що він вчинений ОСОБА_1 за письмовою згодою чоловіка ОСОБА_2 , тобто квартира була спільною сумісною власністю сторін, купуючи дану квартиру вони цілком усвідомлювали свій спільний обов`язок щодо належного утримання придбаного майна. Рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 13.12.2023 року по справі №644/2148/22, позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково, окрім іншого, визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 70. 8 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 з 07.12.2017 року, номер запису про право власності 23805789, припинено право спільної сумісної власності на вказану квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Постановою Харківського апеляційного суду. Починаючи з грудня 2022 року відповідач не сплачує жодних витрат на утримання зазначеної квартири, а тому всі платежі в повному обсязі сплачує позивачка. Вважаючи, що відповідач в добровільному порядку не бажає оплачувати витрат на утримання майна позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача половину витрат з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 5363. 03 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 20.06.2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.09.2024 року відповідач, через систему «Електронний суд», надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що15.09.2017 року між сторонами укладено шлюб. За час перебування у шлюбі ними було набуто спільне майно - трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . В лютому 2022 року їх сім`я змушена була виїхати з міста Харків до міста Кропивницький, в якому мешкала до вересня 2022 року. Потім ОСОБА_1 повернулася до міста Харків та припинила з ним шлюбні відносини. Шлюб між сторонами, розірвано на підставі рішення №644/219/23 Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2023 року. 02 червня 2023 року ОСОБА_1 було подано заяву до реєстраційних органів та примусово знято його з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_2 . Допуску в помешкання з ініціативи позивача у нього немає, замки в квартирі змінені, щодо цього здійснювався виклик працівників правоохоронних органів про перешкоджання позивачем допуску в помешкання. В своїй позовній заяві позивачем вказані факти не зазначено, проте вказано що нею провадилася сплата за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2022 року по 2024 рік за опалення квартири, за електроенергію, за послуги вивезення відходів та інше. Рішенням №644/2148/22 Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 70,8 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 з 07.12.2017 р., номер запису про право власності: 23805789. Рішення набрало законної сили 30 квітня 2024 року. Тому вважає, що саме з цієї дати він несе обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг. Починаючи з травня 2024 року він сплачую 50% вартості цих послуг за помешкання в якому не проживає. Розуміючи, що позивачем понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг, за період 2022 - травень 2023 р. (до дати зняття його з реєстраційного обліку) ним на рахунок ОСОБА_1 сплачено компенсацію вказаних витрат в сумі 5 363,03 грн., що підтверджується платіжним документом. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що, виходячи із критеріїв реальності, розумності, пропорційності, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн., заявлений позивачем, є завищеним та неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

10.09.2024 представник позивачки адвокат Таволжанський М.В., через систему «Електронний суд» надав клопотання про приєднання доказів, в якому зазначив, що вже після відкриття провадження у справі відповідач компенсував витрати на оплату комунальних послуг в повному обсязі. А проте, до цього моменту позивач вже понесла судові витрати, зокрема на оплату судового збору та на правову допомогу адвоката, у зв`язку із чим вважає, що суд має здійснити розподіл судових витрат. Додав платіжну інструкцію від 09.09.2024 про перерахування ОСОБА_1 ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 16000 грн. та акт виконаних робіт відповідно Договору б/н від 23.05.2023 року про надання правової допомоги від 01.08.2024.

05.12.2024, через систему «Електронний суд», представник позивача адвокат Таволжанський М.В., надав письмові пояснення, в яких просить суд позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 1 708,61 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі. В обгрунтування зазначив, що виходячи зі змісту відзиву на позовну заяву вважає, що відповідач плутає поняття «предмет спору» та «предмет позову». Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих доказів предметом спору у даній справі є правовідношення між колишнім чоловіком та колишньою дружиною, яке мало місце у зв`язку із односторонньою сплатою колишньою дружиною комунальних витрат за період із листопада 2022 року по грудень 2023 року. В той же час під предметом позову, у даній конкретній справі, варто розуміти конкретну матеріально-правову вимогу позивача, викладену в резолютивній (прохальній) частині позовної заяви. Дійсно, відповідачем було сплачено на рахунок позивача суму 5 363,03 грн. Однак, як він сам вказує у своєму відзиві, що ця сума є компенсацією за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року. Таким чином, відповідач вводить суд в оману, ніби то повним виконанням позовних вимог, але відповідач сплатив кошти за інший період. Це ж підтверджується і призначенням платежу, відповідно до якого відповідач просто здійснив компенсацію житлово-комунальних послуг. Отже, предмет спору, в частині сплати компенсації за оплату житлово-комунальних послуг за період з травня 2023 року по грудень 2023 року досі наявний між сторонами та не вичерпаний. Таким чином сторона позивача вважає, що позовна заява має бути частково задоволена, тому що між сторонами досі наявний спір в частині сплати комунальних платежів за період з травня 2023 року по грудень 2023 року, який відповідачем досі не усунуто. В частині ж заперечень щодо розміру судових витрат доводи відповідача зводяться лише до незгоди із вартістю послуг, які надає адвокат, при цьому відповідач не наводить об`єктивних аргументів, які б свідчили про те, що витрати на правову допомогу були завищені. Представником позивача вже було подано до суду докази на підтвердження реальності судових витрат. При цьому, ціна на відповідну адвокатську послугу є цілком обгрунтованою та відповідає ринковим цінам на аналогічні послуги. Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 затверджено рекомендовані розцінки розміру адвокатського гонорару за деякі види правничих послуг, частина рекомендованих розцінок є навіть вищими за ті, які були понесені ОСОБА_1 . Окрім цього, визначаючи розмір гонорару адвокат враховує не лише власний витрачений час, а і понесені ним інші витрати, як то послуги друку позовної заяви з додатками (два екземпляри по 60 аркушів), написання відповіді на відзив та її направлення, написання клопотань по ходу справи, оплата послуг поштового зв`язку, прибуття до суду (вартість бензину для автомобіля), оплата послуг помічників адвоката, проведення додаткових консультацій з клієнтом в процесі розгляду справи та інше. Відповідач же, навмисно намагається звузити саму суть фахових адвокатських послуг лише до розміру витраченого адвокатом часу. В той же час відповідач фактом свого невиконання обов`язку зі сплати комунальних послуг сам змусив позивача звернутися до суду. Якщо б відповідач добровільно та регулярно сплачував комунальні витрати, то позивач би взагалі не понесла б жодних витрат, адже не мусила б звертатися до суду. На даному етапі вважає за доцільне також звернути увагу і відповідача, на приписи ч. 3 статті 142 ЦПК України, відповідно до якої: «якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.» Дана норма є спеціальною, у порівнянні із приписами статті 141 ЦПК України, якою визначено загальні правила розподілу судових витрат між сторонами. Тобто у випадку розподілу судових витрат між сторонами суд буде застосовувати саме приписи ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично сплатив частково заявлені до нього позовні вимоги вже після пред`явлення позову, то понесені позивачем судові витрати підлягають сплаті з боку відповідача.

09.12.2024 відповідач, через систему «Електронний суд», надав заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. В обгрунтування якого посилається на те, що по суті викладене представником позивача у відповіді на відзив це збільшення позовних вимог, так як в позовній заяві ставилося питання про понесені позивачем витрати з оплати житлово-комунальних послуг за період 2022р.- травень 2023 р. в сумі 5 363,03 грн. Зараз же представник позивача ставить питання ще стягнення додатково з нього витрат з оплати житлово-комунальних послуг за період з травня 2023 по грудень 2023 року в сумі 1708, 61 грн., при цьому не надаючи до суду жодних доказів щодо розміру їх нарахування комунальними службами та сплати їх позивачем. Як він вже пояснював у своєму відзиві, з наданням підтверджуючих документів, що 02 червня 2023 року ОСОБА_1 було подано заяву до реєстраційних органів та примусово знято його з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_2 . Тому нарахування житлово-комунальних послуг за період з травня 2023 по грудень 2023 року як особи, яка не мешкає за вказаною адресою, а тим паче ще й знята з реєстраційного обліку є незаконним. Право власності на 1/2 частину квартири він набув на підставі рішення суду №644/2148/22 Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили 30 квітня 2024 року. З цієї дати він самостійно і почав сплачувати комунальні послуги в розмірі 1/2 частини. Допуску до помешкання у нього немає і зараз, на його прохання надати комплект ключів від помешкання - позивач відмовив. Понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг за період 2022р.- травень 2023 р. (вимоги, викладені в позовній заяві) сплачені ним на рахунок ОСОБА_1 в сумі 5 363,03 грн., що підтверджується платіжним документом який він надав з відзивом на позов, в якому зазначено за що та по якій справі здійснена сплата коштів. Тому саме представник позивача в своїй відповіді на відзив вводить суд в оману, що відповідач сплатив ці кошти за інший період. В призначені платежу, що був здійснений 09.09.2024 року вказано «компенсація житлово-комунальних послуг по справі 644/4440/24». На той час ніяких інших вимог по цій справі заявлено позивачем не було. Щодо розміру витрат на оплату правничої допомоги своє відношення я виклав у відзиві - розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Складається враження, що позовна заява та відповідь на відзив повністю ґрунтуються на стягнені з нього значущої суми за надання надуманої правової допомоги незрозуміло за що. При сумі позовних вимог в розмірі 5 тисяч гривень, позивач та її представник намагаються стягнути з нього 15 тисяч гривень.

Представник позивача адвокат Таволжанський М.В. в поданій, через систему «Електронний суд», заяві просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (у частині непогашення відповідачем). Стягнути з відповідача судові витрати у повному обсязі оскільки частково відповідачем було сплачено витрат з оплати житлово-комунальних послуг після звернення позивача до суду.

Відповідач, в поданій, через систему «Електронний суд», заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, у позові відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, обравши передбачений законом або умовами договору спосіб захисту.

Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.05.2023 року (а.с. 11-14).

За час перебування у шлюбі за Договором купівлі продажу від 07 грудня 2017 року посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В., сторони спільно придбали квартиру АДРЕСА_1 , право власності на зазначену квартиру зареєстроване за позивачем.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.12.2023, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30.04.2024, визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,8 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 з 07.12.2017 р., номер запису про право власності: 23805789. Припинено право спільної сумісної власності на вказану квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15-35).

Згідно ч.2 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Починаючи з грудня 2022 року по 2024 рік позивачка несла витрати з оплати житлово-комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 в загальному розмірі 10726. 06 грн., що підтверджується відповідними копіями квитанцій з оплати житлово комунальних послуг (а.с. 34-82).

Як убачається з витягу з реєстру територіальної громади від 13.07.2023 №2023/005292794 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 02.06.2023.

За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст. 544 ЦК України визначено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 5363. 03 грн.

Позивач фактично визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього половини вартості витрат з оплати житлово-комунальних послуг з утримання квартири АДРЕСА_1 та 09.09.2024 ОСОБА_2 перерахував на рахунок ОСОБА_1 компенсацію житлово-комунальних послуг по справі №644/4440/24 у розмірі 5363. 03 грн., що підтверджується квитанцією №189570569 від 09.09.2024 (а.с. 109).

Отже обов`язок зі сплати половини вартості житлово-комунальних послуг відповідач виконав, після пред`явлення позову до суду та відкриття провадження по справі, відшкодував позивачу половину вартості з оплати жилово-комунальних послуг у розмірі 5363. 03 грн., як солідарний боржник в порядку регресу.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача адвоката Таволжанського М.В. на те, що предмет спору, в частині сплати компенсації за оплату житлово-комунальних послуг за період з травня 2023 року по грудень 2023 року досі наявний між сторонами та не вичерпаний, у зв`язку із чим з ОСОБА_2 необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 1 708,61 грн., оскільки зазначена сума не підтверджена належними та допустими доказами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, із заявою про збільшення розміру позовних вимог позивач не зверталась. Крім того, 10.09.2024 представник позивача - адвокат Таволжанський М.В. зазначив, що вже після відкриття провадження у справі відповідач компенсував витрати на оплату комунальних послуг в повному обсязі.

Крім того, солідарні зобов`язання по оплаті комунальних послуг були у співвласників- сторін по справі до моменту, коли кожний з них набув право часткової власності на спірну квартиру.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні, оскільки після подачі позову до суду відповідачем добровільно сплачена половина вартості житлово-комунальних послуг у розмірі 5363. 03 грн. на користь ОСОБА_1 , тобто позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі добровільно задоволені відповідачем ОСОБА_2 .

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідачем було визнано позовні вимоги в повному обсязі, а тому 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню.

Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 16000 грн, стосовно якого суд зазначає таке.

Згідно ст.15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суду надано ордер на надання правничої (правової) допомоги Токар К.О. на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 29.05.2023 року у Орджонікідзевському районному суді м. Харкова адвокатом Таволжанським М.В.; акт виконаних робіт відповідно Договору б/н від 23.05.2023 року про надання правової допомоги від 01.08.2024 року, відповідно до якого клієнт приймає від адвоката роботу, згідно переліку, та оплачує її в повному розмірі на момент підписання Акта виконаних робіт, у якому зазначений перелік наданих адвокатом послуг: зустріч з клієнтом формування правової позиції 2 год., вартість 4000 грн.; складання та направлення адвокатських запитів 3 год., 6000 грн.; складання позовної заяви 3 год., вартість 6000 грн., який підписаний сторонами.

Платіжною інструкцією P24AD2936 від 09.09.2024 підтверджується сплата ОСОБА_1 ОСОБА_4 в розмірі 16000 грн.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 щодо стягнення витрати на правничу допомогу зазначив, що, виходячи із критеріїв реальності, розумності, пропорційності, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн., заявлений позивачем, є завищеним та неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи відмову у задоволенні позову, у зв`язку із фактичним визнанням позову відповідачем та добровільною сплатою половини вартості житлово-комунальних послуг відповідачем на користь позивача 5363. 03 грн., співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи ціну позову, а також процесуальну поведінку сторін по справі, зокрема, позивача по справі, яка безпідставно підтримувала позовні вимоги не дивлячись на їх повне задоволення відповідаем після відкриття провадження по справі, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 133, 137, 141, 142, 247, 258-259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 322, 360, 544,526, 625 ЦК України, суд-,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовним вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг відмовити у зв`язку з добровільним задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп, відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від30.05.2024 Харківське РУ ТВБВ 10020/011 РМ-27272 (отримувач ГУК Харків обл/мХар Індустр/22030101, , п/р НОМЕР_2 , МФО 899998, призначення 101;;Судовий збір, за позовом ОСОБА_5 про стягнення витрат за оплату комунальних послуг, Орджонікідзевський районний суд м. Харкова).

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6000 (дев`ять тисяч) грн. та 50 % сплаченого судового збору в сумі 605 грн. 50 к., а всього 6605 ( шість тисяч шістьсот п`ять) грн. 50 к.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя О.А. Саркісян