Справа № 461/9701/24
Провадження № 2-з/461/32/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року. м. Львів.

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Маковської Д.О.,

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 року представник заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м. Львова із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та заборонити вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 готується подати до суду позов про витребування з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 об`єкту нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову про витребування майна, та у випадку задоволення такого позову, виконання рішення суду може бути істотно ускладненим, оскільки ОСОБА_3 може відчужити, в будь-який спосіб, спірний об`єкт нерухомого майна (квартиру), адже усі документи про право власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 оформлені на ОСОБА_4 , та згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він є власником майна.

Також, зазначає, що 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Ясинською Н.М., номер 2107. На підставі вказаного договору за ОСОБА_2 , зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , натомість остання зобов`язувалася утримувати та доглядати за ОСОБА_7 довічно.У квітні 2021 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати договір довічного утримання. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2022р. у справі №461/3295/21 в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 27.06.2023р. у справі №461/3295/21 за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 рішення Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2022р. скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_7 задоволено. Розірвано договір довічного утримання, укладений 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 „ посвідчений державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Ясинською Н. М., номер 2107. Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та скасовано заборону відчуження майна з квартири АДРЕСА_2 за договором довічного утримання. 01 серпня 2023 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Ясинською Н.М., номер 1-452., що підтверджується Інформаційною довідкою №406480271 від 03.12.2024р. На підставі вказаного договору за ОСОБА_4 , зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 09.08.2023р. Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2024р. у справі №461/3295/21 за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на Постанову Львівського апеляційного суду від 27.06.2023р., касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, Постанову Львівського апеляційного суду від 27.06.2023р. скасовано та залишено в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2022р.. Оскільки, за час розгляду касаційної скарги у справі №461/3295/21, ОСОБА_7 було відчужено на користь ОСОБА_8 спірне майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 змушена звертатись до суду для захисту своїх порушених майнових прав та інтересів, шляхом витребування майна з володіння ОСОБА_7 . Враховуючи наведене просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. У рішенні зазначається, що гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод процесуальні права на справедливий, публічний і швидкий розгляд, передбачає водночас і виконання судових рішень: «Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію».

З метою недопущення зміни власника нерухомого майна, відчуження такого майна, до вирішення спору по суті та у зв`язку з тим, що убачається прямий зв`язок між вимогами, які будуть заявлені та способом забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до його пред`явлення підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 81, 149- 153, 259-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Заборонити вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Стягувач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Боржник: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Р. Юрків.