Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7391/24
Провадження № 2/711/2654/24
24 жовтня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді Скляренко В.М.,
при секретарі Копаєвій Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ГЛОБУС», в особі представника адвоката Прохоренка В.П., який діє на підставі довіреності від 05.12.2022р., звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб від 29.08.2020 року в загальній сумі 21 247 грн. 39 коп. та судові витрати, які складаються із витрат на оплату судового збору в сумі 3 028 грн. та витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 6 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено про порушення відповідачкою умов використання кредитних коштів в частині строків та порядку повернення кредитних коштів.
Від відповідачки на адресу суду не надходило письмового відзиву проти позовних вимог.
27.09.2024р. судом відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте 23.10.2024 року подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника АТ «КБ «Глобус», в якому також зазначено, що представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду.
Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача (викладеної в позовній заяві) судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
29.08.2020р. ОСОБА_1 звернулася до АТ «Комерційний банк «Глобус» з Заявою-анкетою №40435248 про приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, в якій просила надати їй кредит в розмірі 28 571 грн. 87 коп. терміном на 36 місяців, починаючи з 31.08.2020 року по 30.08.2023 року, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 3%річних, а в пільговий період (з 31.08.2020 року по 30.11.2021 року) 0%. Кінцева дата повернення кредиту 30.08.2023 року. Для погашення заборгованості за кредитом використовується рахунок № НОМЕР_1 /а.с. 24/.
В зазначеній Заяві-анкеті Позичальником ОСОБА_1 засвідчено, що вона погоджується з тим, що акцептує Публічну пропозицію Банку на укладення Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, в повному обсязі, з урахуванням Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту, і вони складають Договір про надання споживчого кредиту, який вона і зобов`язується виконувати.
Разом з тим, Заявою-анкетою відповідачка доручила Банку здійснювати договірне списання з усіх її рахунків, відкритих у Банку, без додаткових її розпоряджень, для погашення її грошових зобов`язань перед Банком, що випливають із умов Договору (п. 7 договору).
Крім того, 29.08.2020 року відповідачкою ОСОБА_1 був підписаний Паспорт споживчого кредиту, який містить такі ж умови кредитування та окрім того передбачає сплату процентів за користування кредитом 0,001%, які нараховуються щоденно та розраховуються виходячи із залишку заборгованості за кредитом на початок кожного розрахункового періоду згідно з Графіком платежів та виходячи з фактичної кількості днів у році та однакової кількості днів у кожному розрахунковому періоді, протягом всього строку користування споживчим кредитом, починаючи з дня надання споживчого кредиту по день повернення заборгованості за споживчим кредитом. Реальна річна процентна ставка 59, 7886607 /а.с. 24 зворотна сторона/.
На підставі Заяви-анкети від 29.08.2020 року відповідачці було надано кредитні кошти в розмірі 28 571 грн. 87 коп., строком на 36 місяців та кінцевим терміном повернення 30.08.2023 року.
Оскільки відповідачка своїх зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб від 29.08.2020 року належним чином не виконувала, в неї станом на 01.08.2024 року утворилася заборгованість в загальній сумі 21 247 грн. 39 коп., з яких: 8 389 грн. 99коп. прострочена заборгованість за кредитом, 12 857 грн. 40 коп. прострочена заборгованість за процентами, в зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з зазначеним позовом.
Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та положеннями укладеного між сторонами Договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Як встановлено судом, відповідачка після укладання Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб від 29.08.2020 року, користувалася кредитними коштами, однак своїх зобов`язань не виконувала, в зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 21 247 грн. 39 коп., з яких: 8 389 грн. 99 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 12 857 грн. 40 коп. прострочена заборгованість за процентами, що стверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 31.08.2020 року по 01.08.2024 року /а.с. 5-11, 12-13/. Отже позовні вимоги позивача в межах суми заборгованості 21 247 грн. 39 коп. є такими, що підлягають до задоволення.
При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.
За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 3 028грн. /а.с. 1/ та витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідачки необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу суду зазначає наступне.
Згідно положень ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 6 000 грн. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: ознайомлення з наданим клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до АТ «КБ «Глобус» - 3 000 грн., складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками 3 000 грн.
Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 6 000 грн. є обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 512, 514, 517, 526, 527, 530, 1049, 1054, 1082 ЦК України, ст. ст. 141, 264, 265, 280, 282-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 24.10.2024 року.

Головуючий : В.М. Скляренко