Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7646/24
Номер провадження2/711/2715/24
РІШЕННЯ
28 листопада 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі головуючого - судді: Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовській Д.О., за участі позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,-
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.
Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, в якому народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 24.05.2019 та до досягнення дітьми повноліття.

Нею були здійсненні витрати, пов`язані з особливими обставинами, а саме необхідністю лікування дітей у стоматолога, на що нею були витрачені кошти в сумі 31850 грн.

На підставі наведеного просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на дітей в сумі 15925 грн. та судові витрати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2024 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

08.11.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову. У відзиві зазначив про те, що у нього на утриманні перебуває інша дитина ОСОБА_6 , 2022 року народження. В 2018 році він подарував відповідачці 1/3 частину квартири. На даний час не має власного житла та разом із сім`єю винаймає квартиру, не має заборгованості зі сплати аліментів, купує дітям одяг та інші речі, сплачує за школу, у липні 2024 року переказав відповідачці 5000 грн. додаткової допомоги.

Зазначив, що у позовній заяві не вказано коли виникла необхідність у лікуванні зубів. Він не заперечує проти того, що дітей необхідно лікувати, але позивачка не надала доказів необхідності лікуванні дітей саме у цих лікарів, оскільки протягом 2021-2024 років діти неодноразово проходили лікування у КНП «Черкаська міська стоматологічна поліклініка» безкоштовно.

Вважає, що відповідачка не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження додаткових витрат на лікування.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, в якому народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 24.05.2019 та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Розмір додаткових витрат встановлюється рішенням місцевого суду за позовом матері. При цьому повинні враховуватися всі обставини, які мають суттєве значення для визначення суми стягнення.

Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття).

Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Додаткові витрати визначаються залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 04.12.2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

Так, на підтвердження понесених додаткових витрат на дітей у зв`язку з їх хворобою позивачем надані фіскальні чеки про сплату ФОП ОСОБА_7 грошових коштів за надані стоматологічні послуги: від 24.05.2024 року на суму 3400 грн., від 23.04.2024 року на суму 1700 грн., від 17.05.2024 року на суму 1700 грн., від 31.05.2024 року на суму 3200 грн., від 12.03.2024 року на суму 2700 грн., від 06.06.2024 року на суму 3200 грн.; про сплату ФОП ОСОБА_8 грошових коштів за надані стоматологічні послуги: від 28.03.2024 року на суму 1000 грн., від 10.05.2024 року на суму 900 грн., від 02.05.2024 року на суму 1800 грн., від 22.04.2024 року на суму 1800 грн., від 12.03.2024 року на суму 1550 грн., від 04.04.2024 року на суму 2500 грн. загальна сума витрачених коштів складає 24540 грн.

Отже, позивачем доцільно витрачено кошти на послуги стоматолога для дітей саме що суд приймає до уваги та враховує як додаткові витрати на дитину. Зазначені витрати підтверджуються відповідними актами виконаних робіт та наданих послуг.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину за період з березня 2024 року по червень 2024 року склала 25450 грн., половина вказаної суми, що має бути відшкодована відповідачем, становить 12725 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що у нього на утриманні перебуває інша дитина ОСОБА_6 , 2022 року народження. В 2018 році він подарував відповідачці 1/3 частину квартири. На даний час не має власного житла та разом із сім`єю винаймає квартиру, не має заборгованості зі сплати аліментів, купує дітям одяг та інші речі, сплачує за школу, у липні 2024 року переказав відповідачці 5000 грн. додаткової допомоги, позивачка не надала доказів необхідності лікуванні дітей саме у цих лікарів, оскільки протягом 2021-2024 років діти неодноразово проходили лікування у КНП «Черкаська міська стоматологічна поліклініка» безкоштовно.

В судовому засіданні позивач пояснила, що діти мають проблеми з зубами, тому потребують регулярних медичних обстежень та лікування у лікаря - стоматолога. Лікування захворювання дійсно можливе в державних закладах, проте таке рішення було прийняте враховуючи болісне сприйняття дітьми відвідувань стоматолога, а тому рішення про лікування зубів дітям на платній основі нею було прийнято самостійно, це була необхідність.

За таких обставин, посилання сторони відповідача на те, що з відповідачем не було узгоджено необхідність лікування дітей на платній основі у обраних позивачем закладах, суд вважає таким, що не виключає необхідність та можливість отримання дітьми медичної допомоги та обстежень саме в обраних позивачем медичних закладах. Також суд враховує те, що діти, болісно сприймають візити до стоматолога, тим самим потребують особливих підходів у лікуванні, що виключило можливість отримання медичної допомоги у державних закладах на безоплатній основі.

Також суд враховує що відповідач сплачує кошти за придбання одягу для дітей та інших речей побутового вжитку, на що витрачає особисті кошти. Але, такі витрати він здійснює добровільно і такі витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 ЦПК України. Оренда відповідачем квартир з 02.09.2024 року не є підставою для звільнення його від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо.

Разом з тим, 04.07.2024 року відповідачем, на картку позивача було перераховано 5000 грн., з призначенням платежу: додаткова допомога на утримання дітей

Оскільки відповідач добровільно перевів у зазначений вище період позивачу 5000 грн. додаткових витрат на дитину, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7725 грн. додаткових витрат на дітей, понесених позивачем за період з березня 2024 року по червень 2024 року.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 7725, то відповідно до статті 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 587,33 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 185 СК України та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей у розмірі 7725 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 587,33 грн. судового збору

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складене 06.12.2024 року

Головуючий: Р. В. Демчик