Єдиний унікальний номер справи 183/7114/23
Провадження № 2/183/536/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря судового засідання - Петрієнко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Губиниська селищна ради Самарівського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з травня 2016 року до жовтня 2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з матір`ю, на момент подання позовної заяви дитина проживає разом з батьком за домовленістю з матір`ю дитини. Позивач забезпечує дитину всім необхідним, натомість відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про сина.

Ухвалою судді від 31 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 травня 2024 року закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини, що склалися між сторонами.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14 липня 2016 року Виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, наданим позивачем у засвідченій ним копії (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 162 від 25 травня 2023 року, виданої Губиниським ліцеєм, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1 класі філії Губиниської гімназії Губиниського ліцею Губиниської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області (а.с. 12).

Відповідно до Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області № 157 від 19 липня 2023 року, на комісію з питань захисту прав дитини звернувся гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за вищевказаною адресою.

Вивчивши документи, додані до заяви встановлено, що ОСОБА_1 , згідно зі свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 від 14 травня 2016 року, був одружений з гр. ОСОБА_2 . Від шлюбу Позивач та Відповідач мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 14 липня 2016 року).

Згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду (справа № 183/4195/22 від 13 жовтня 2022 року) шлюб між подружжям розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з матір?ю: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно з довідкою № 162 від 25 травня 2023 року малолітній ОСОБА_4 , навчається у 1 (першому) класі Губиниської гімназії Губиниської селищної ради.

14 червня 2023 року комісією в складі працівників Служби у справах дітей Губиниської селищної ради - Єсін Ю. І., ОСОБА_5 , провідного психолога КЗ "Центр надання соціальних послуг" Губиниської селищної ради" - ОСОБА_6 та фахівця соціальної роботи КЗ "ЦНСП" - Козел Л. В., здійснено виїзд за місцями проживання обох батьків для обстеження умов проживання та з?ясування обставин справи. У результаті обстежень було встановлено, що дитина більшість часу перебувала та перебуває з матір?ю, яка забезпечувала участь ОСОБА_7 в освітньому процесі та допомагала сину при підготовці/вирішенню домашніх завдань. Для дитини виділена окрема кімната, яка облаштована спальним місцем, місцем для навчання (для навчання дитини куплено ноутбук), у кімнаті окрема шафа для зберігання особистих речей (спідньої білизни, одягу та взуття). Мати охоче запросила членів комісії для огляду кімнати, демонструючи охайно застелене ліжко, охайно складені особисті речі сина, іграшки та розповідаючи про захоплення ОСОБА_7 тваринами та акваріумними рибками. Саме на момент відвідування ОСОБА_7 перебував з батьком, в 3-х кімнатній квартирі, де проживає батько, в двох із кімнат та балконі проводяться ремонтні роботи. В останній, третій кімнаті, облаштоване спальне місце та шафа. На запитання про дитячі речі, батько дитини схилявся на те, що більшість часу він проводить із сином у своїх батьків, а тому необхідні речі там.

Для коректного вивчення питання до роботи з дитиною було залучено провідного психолога КЦ "Центр надання соціальних послуг Губиниської селищної ради" - ОСОБА_6 з метою проведення психологічного діагностування психоемоційного стану дитини та визначення прихильності дитини до кожного з батьків. За результатами психологічного діагностування складено висновок щодо психологічного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначена необхідність вирішення міжособистісного конфлікту з метою мінімалізації психотравматизації дитини у майбутньому. Також, у висновку зазначено, що мати та батько займаються вихованням сина, приділяють достатньо уваги навчанню, вихованню та розвитку дитини. Дитина прихильна до обох батьків, але на першому плані для хлопчика є мама.

Керуючись ст. 3 Конвенції "Про права дитини", ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України, ст. 56 Цивільного кодексу України, ст. 7, 141, 150, 151, 155, ч. 5 ст. 157, 160, ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, ст. 8, 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 34, 51, 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 72 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаних із захистом прав дитини", орган опіки та піклування Губиниської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір?ю - ОСОБА_2 .

З метою недопущення виникнення спору між батьками щодо участі батька у вихованні дитини, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Губиниської селищної ради зважає за доцільне визначити способи участі батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом перебування дитини у батька в канікулярні періоди, а також вихідні чи святкові дні, якщо це не буде перешкоджати навчально-освітньому процесу (а.с. 46, 47-49, 50-51).

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного 14 червня 2023 року комісією у складі: начальника служби у справах дітей селищної ради Єсін Ю. І., провідного спеціаліста служби у справах дітей Губиниської селищної ради Мирошник С. М., провідного психолога КЗ "Центр надання соціальних послуг" Губиниської селищної ради" - Чорної Н. Г. та фахівця соціальної роботи КЗ "ЦНСП" - Козел Л. В., на підставі заяви ОСОБА_8 з метою перевірки умов проживання дитини, проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_3 - для виховання та розвитку дітей створено такі умови: для дитини виділено окрему спальну кімнату, яка облаштована спальним місцем , місцем для навчання, для навчання наявний макбук, наявні дитячі речі, випрані та складено в шафу, іграшки. За цією адресою проживають без реєстрації/мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - співмешканець, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки, традиції сім`ї: теплі та дружні, мати займається із сином навчанням, для дитини куплено кролика, за яким ОСОБА_7 доглядає. Дохід сім`ї складається із заробітної плати співмешканця. Результат перевірки: для дитини створено належні умови для проживання, навчання та розвитку (а.с. 52).

Як убачається з акту обстеження умов проживання, складеного 14 червня 2023 року комісією у складі: начальника служби у справах дітей селищної ради Єсін Ю. І., провідного спеціаліста служби у справах дітей Губиниської селищної ради Мирошник С. М., провідного психолога КЗ "Центр надання соціальних послуг" Губиниської селищної ради" - Чорної Н. Г. та фахівця соціальної роботи КЗ "ЦНСП" - Козел Л. В., на підставі заяви ОСОБА_8 з метою перевірки умов проживання, проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_4 - для виховання та розвитку дітей створено такі умови: для дитини відсутнє окреме спальне місце, дитина спить разом з батьком, у дитини наявні іграшки, для розвитку - шведська стіна. Наявний невеликий запас дитячих речей. За цією адресою проживають без реєстрації/мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований та проживає), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований та проживає), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (не проживає). Стосунки, традиції сім`ї: дружні, дитина щодня відвідує батька, спілкується. Результат перевірки: в будинку проводяться ремонтні роботи, які на момент перевірки створюють незручності (а.с. 53).

Таким чином, обставини та умови проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_7 , 2016 року народження, разом з позивачем, зазначені ним у позовній заяві, повністю спростовуються викладеним у наведених вище Висновку Губиниської селищної ради та Актах про умови проживання.

Крім того, з матеріалів справи не убачється та судом не установлено, що між сторонами існує спір про місце проживання їх малолітнього сина ОСОБА_7 , 2016 року народження.

У судові засідання 16 липня та 06 грудня 2024 року ані позивач, ані відповідач не з`явилися, що позбавляє суд можливості установити певні обставини справи з їх пояснень.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів ч.ч. 2,8,9 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Нормами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Вдповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

На підставі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Крім того, статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З аналізу норм Сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження N 61-44680св18) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".

З огляду на викладене та досліджені судом докази, суд не вбачає підстав для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Губиниська селищна ради Самарівського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ;

- Губиниська селищна рада, , 51250, Дніпропетровська область, Самарівськи район, с-ще Губиниха, вул. Шевченко, буд. 16.

Рішення суду складено і підписано 06 грудня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна