Справа № 496/3136/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 жовтня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

з участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника відповідача адвоката Глушкової Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2018 року АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідач ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Сторони погодили наступні умови: мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії 200 000 грн., процентна ставка 24 % річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Таким чином, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Відповідачу надавався для ознайомлення паспорт споживчого кредиту, з яким він погодився, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування.

АТ «АЛЬФА-БАНК» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.

В свою чергу, відповідач не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 20 грудня 2021 року становив 38 235,93 грн.

20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 14 лютого 2018 року, відповідно ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за цим договором.

З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 235,93 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 грн.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 10 липня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 липня 2024 року до суду від представника відповідача адвоката Глушкової Т.І. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому вона вказує, що заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7100 грн. є явно завищеним та необґрунтованим, відтак просить його зменшити до 2000 грн., мотивуючи тим, що дана категорія справ є нескладною, існує усталена судова практика з приводу вирішення спорів щодо стягнення заборгованості по кредитним договорам, тим більше, що адвокат Макєєв В.М. веде інші аналогічні справи цього ж позивача відповідно до даних Єдиного державного реестру судових рішень.

31 липня 2024 року від представника відповідача адвоката Глушкової Т.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона вказує, що умовами оферти на укладення договору не визначено овердафт, щомісячну комісію за страховий пакет від фінансових ризиків та плату за користування послугою СМС-інформування, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині просить відмовити.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 31 липня 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням представника відповідача адвоката Глушкової Т.І.

16 серпня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення по справі від ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», де представник позивача вказує, що розрахунок заборгованості був отриманий позивачем від АТ «АЛЬФА-БАНК» в момент підписання договору факторингу. В разі незгоди відповідача з розміром заборгованості, він має надати власний розрахунок. Згідно практики Верховного Суду, якщо суди не погоджуються з боргом заявленим банком до стягнення, як таким, що не відповідає правильному розрахунку, то суди повинні самі навести розрахунок боргу та описати з правової точки зору чому саме в такому розмірі повинен борг та чому платежі заявлені банком не можуть бути стягнуті.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 06 вересня 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням представника відповідача адвоката Глушкової Т.І.

26 вересня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення по справі, у яких представник відповідача адвокат Глушкова Т.І. вказує, що надана позивачем виписка по рахунку не містить жодної інформації про підприємство, від імені якого вона складена, назви банку, який надав кредит, здійснював перерахування коштів та списання в рахунок сплати боргу, жодного підпису, печатки, зазначення відповідальної за її складення особи, що свідчить про відсутність доказів видачі коштів та заборгованості відповідача. Крім того, умовами оферти та акцепту між відповідачем та АТ «АЛЬФА-БАНК» не передбачено можливості відступлення права вимоги третім особам. Як вбачається з Додатку 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року, в графі 8 «Сума заборгованості в валюті договору (проценти та комісія)» відображене значення «0», тобто право вимоги щодо стягнення процентів в сумі 3831,96 грн. фактор (позивач) не отримав. Відповідно до акцепту на укладення угоди для клієнта випущена платіжна картка «MC DEBIT WORLD». Проте, із наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що за період з 14.02.2018 року по 14.12.2021 року нараховано заборгованість поза межами строку дії картки. Позивачем на надано суду доказів перевипуску картки відповідачу.

В судовому засіданні 11 жовтня 2024 року представник відповідача адвокат Глушкова Т.І. просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених нею у відзиві на позовну заяву та в письмових поясненнях.

Представник позивача адвокат Євтодьєв А.О. через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 було підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій він пропонує АТ «АЛЬФА-БАНК» укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», на наступних умовах: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум-готівка»; мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії 200 000 грн.; розмір процентної ставки за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою 24 % річних; тип процентної ставки фіксована; обов`язковий мінімальний платіж 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Відповідач ОСОБА_1 своїм підписом в оферті підтвердив, що 14 лютого 2018 року він отримав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії.

Підписанням оферти та акцепту сторони підтвердили, що клієнт ( ОСОБА_1 ) попередньо ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Сторони також встановили, що угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту і діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком та закриття рахунку.

На виконання умов договору АТ «АЛЬФА-БАНК» відкрило ОСОБА_1 поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустило для нього міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії на 3 роки з моменту випуску.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 14.02.2018 по 05.02.2024 за договором № 630859632, ліміт кредиту встановлений: 0,00 грн., доступний: 0,00 грн., власні кошти на початок періоду: 0,00 грн., всього витрат: 60462,66 грн., всього надходжень: 60462,66 грн., власні кошти на кінець періоду: 0,00 грн., доступні кошти на кінець періоду: 0,00 грн., поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки: 0,00 грн., обов`язковий мінімальний платіж: 0,00 грн., загальна сума платіжного періоду: 0,00 грн., термін сплати: до 14.02.2024, 20.12.2021 згортання активу у зв`язку з продажем згідно договору факторингу ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» від 20.12.2021, сума операції 34403,97 грн.

Окрім того, з виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався наданими кредитними коштами.

Судом також встановлено, що 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 4, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до Договору.

Як убачається з акта приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, на виконання вимог договору факторингу № 4 від 20.12.2021 АТ «АЛЬФА-БАНК» передало, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» отримало право вимоги, детальний опис якого наведений в додатку № 1-1 до Договору.

Згідно платіжного доручення № 34291 від 20.12.2021, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було здійснено платіж на суму 12878944,00 грн (дванадцять мільйонів вісімсот сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 00 копійок), отримувач АТ «АЛЬФА-БАНК», призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021.

Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, за порядковим номером 6409 значиться ОСОБА_1 , сума заборгованості якого за договором № CCNG-630859632 від 14.02.2018 становить 38235,93 грн., з яких: 34403,97 грн. загальна сума заборгованості (проценти, комісія та тіло кредиту станом на дату укладення договору, з урахуванням пені/штрафу/неустойки); 3831,96 грн. пеня/штраф/неустойка на дату укладення договору факторингу.

Також згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 630859632 від 14.02.2018 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 38235,93 грн.

Отже, зобов`язання за договором № 630859632 від 14.02.2018 було повністю виконано первісним кредитором АТ «АЛЬФА-БАНК», зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором.

У свою чергу, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, не погасив кредит та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість.

Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Досліджуючи наявні у даній справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем виникнення у нього права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 14.02.2018 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 .

Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач користувався кредитними коштами банку, використовуючи кредитну платіжну картку World Debit Mastercard, знімав з кредитного рахунку кошти для власних потреб, оплачував покупки, періодично вносив кошти в рахунок повернення отриманих кредитних коштів, однак допустив прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що відповідач отримав кредит та здійснював часткове повернення кредитних коштів на виконання умов договору, заперечуючи при цьому щодо розміру нарахованої заборгованості.

Верховний Суду постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц виклав правовий висновок, згідно якого банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами кредитного договору, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором такими, що підлягають частковому задоволенню.

Так, з долученої позивачем виписки по рахунку вбачається, що АТ «АЛЬФА-БАНК» в односторонньому порядку проводило списання грошових коштів за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), що склало 23272,99 грн. (14.03.2018 317,61 грн., 16.04.2018 318,83 грн., 14.05.2018 331,81 грн., 14.06.2018 349,36 грн., 16.07.2018 349,33 грн., 14.08.20218 357,60 грн., 14.09.2018 357,99 грн., 16.10.2018 401,17 грн., 14.11.2018 428,94 грн., 14.12.2018 395,12 грн., 14.01.2019 405,50 грн., 14.02.2019 405,67 грн., 14.03.2019 457,83 грн., 15.04.2019 462,91 грн., 14.05.2019 489,66 грн., 14.06.2019 468,25 грн., 15.07.2019 469,87 грн., 14.08.2019 462,16 грн., 16.09.2019 464,30 грн., 15.10.2019 490,60 грн., 14.11.2019 463,80 грн., 16.12.2019 576,22 грн., 14.01.2020 609,82 грн., 14.02.2020 607,29 грн., 16.03.2020 605,64 грн., 14.04.2020 640,80 грн., 14.05.2020 676,08 грн., 15.06.2020 714,96 грн., 14.07.2020 755,60 грн., 14.08.2020 747,67 грн., 14.09.2020 752,66 грн., 15.10.2020 731,78 грн., 16.11.2020 695,82 грн., 14.12.2020 662,68 грн., 14.01.2021 630,37 грн., 15.02.2021 600,07 грн., 15.03.2021 571,21 грн., 14.04.2021 542,69 грн., 14.05.2021 516,99 грн., 14.06.2021 492,13 грн., 14.07.2021 467,68 грн., 16.08.2021 445,75 грн., 14.09.2021 424,31 грн., 18.10.2021 404,40 грн., 15.11.2021 385,30 грн., 14.12.2021 366,76 грн.), а також комісію за страховий пакет від фінансових ризиків в розмірі 398,40 грн. (15.03.2018 10 грн., 16.04.2018 10 грн., 15.06.2018 10 грн., 16.07.2018 10 грн., 15.08.2018 10 грн., 17.09.2018 12 грн., 16.10.2018 12 грн., 15.11.2018 12 грн., 17.12.2018 12 грн., 15.01.2019 12 грн., 15.02.2019 12 грн., 15.03.2019 13 грн., 15.04.2019 13 грн., 15.05.2019 13 грн., 15.08.2019 13 грн., 16.09.2019 13 грн., 15.10.2019 13 грн., 15.11.2019 13 грн., 16.12.2019 17 грн., 15.01.2020 17 грн., 17.02.2020 17 грн., 16.03.2020 21 грн., 15.05.2020 21 грн., 15.06.2020 23,10 грн., 15.07.2020 23,10 грн., 17.08.2020 23,10 грн., 15.09.2020 23,10 грн.) та плату за користування послугою SMS-інформування в розмірі 240 грн. (14.06.2018 15 грн., 13.07.2018 15 грн., 14.08.2018 15 грн., 14.09.2018 15 грн., 12.10.2018 15 грн., 14.11.2018 15 грн., 14.12.2018 15 грн., 14.01.2019 15 грн., 14.02.2019 15 грн., 14.03.2019 15 грн., 12.04.2019 15 грн., 14.05.2019 15 грн., 13.12.2019 15 грн., 14.01.2020 15 грн., 14.08.2020 15 грн., 14.09.2020 15 грн.)

Разом із тим, позивач не надав суду переконливих та належних доказів на підтвердження погодження сторонами розміру щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування основної картки, відтак списання вказаних платежів з карткового рахунку відповідача не ґрунтується на умовах укладеного сторонами кредитного договору.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитодавця, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням основної картки.

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 року у справі № 727/5461/23.

Отже, оскільки згідно наданої позивачем виписки по рахунку за кредитною карткою з карткового рахунку ОСОБА_1 . банком було списано кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки, що у своїй сукупності складає 23272,99 грн., суд приходить до висновку про необхідність перерахунку загальної заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За наведених обставин, оскільки встановлена на постійній основі плата за розрахунково-касове обслуговування кредитної картки є нікчемною вимогою, списані банком грошові кошти у загальному розмірі 23272,99 грн. мають бути зараховані на погашення кредитної заборгованості, що відповідає положенню ст. 534 ЦК України.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем документи не містять інформації про погодження між сторонами комісії за страховий пакет від фінансових ризиків та плати за користування послугою SMS-інформування.

З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача залишок заборгованості у розмірі 14324,54 грн. (38235,93 грн. (кредитна заборгованість) 23272,99 грн. (кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки) 398,40 грн. (комісія за страховий пакет від фінансових ризиків) 240 грн. (плата за користування послугою SMS-інформування).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн., ціна позову становила 38235,93 грн, позов задоволено на суму 14324,54 грн., тобто на 37,46 % (14324,54 х 100 : 38235,93), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1134,29 грн. (3028 х 37,46 %) судового збору.

Що стосується заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7100 грн., суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, укладений з адвокатом Макєєвим В.М., акт приймання передачі наданих послуг № 1 від 07.03.2024 із зазначенням наданих адвокатом юридичних послуг по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості на суму 7100,00 грн. та платіжну інструкцію № 1141 від 07.03.2024, де платником вказано ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», отримувач адвокат Макєєв В.М., сума 7100,00 грн, призначення платежу оплата згідно договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023.

Зважаючи на предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи та витрачений ним час, а також те, що позов задоволено частково, беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., який буде достатнім, співмірним та справедливим у даному випадку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 324,54 грн. (чотирнадцять тисяч триста двадцять чотири гривні, 54 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» 1134,29 грн. (одна тисяча сто тридцять чотири гривні, 29 копійок) судового збору та 2000 грн. (дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2024 року.

Суддя: