Номер провадження 2/754/3582/24 Справа №754/6452/24
25 вересня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюти В.О.,
при секретарі - Василенко О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави - агресора російська федерація про відшкодування моральної шкоди, -
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Пахомов І.Ю. через систему «Електронний суд» подав до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву до відповідача держави - агресора російської федерації про відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2022 наступила подія, яка змінила життя не тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . російська федерація здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, цей факт загальновідомий, що не потребує доказуванню. На дату подачі позову воєнний стан в Україні діє. Позивачі ставлять питання відшкодування їм моральної шкоди, яка виникла в результаті противоправних, протизаконних та терористичних дій відповідача. Моральна шкода позивачів виникла в результаті тих подій, що відбуваються в Україні з 24.02.2022. Хоча взагалі тягар війни торкнувся родини позивачів ще на початку 2014 року, коли позивачі були вимушені залишити свою домівку на території окупованого Криму, а саме, АДРЕСА_1 . А також, дій відповідача направлені проти безпеки життя та здоров`я позивачів та їх дітей. Позивачі до 24.02.2022 постійно працювали, самостійно заробляли гроші на власне життя та життя своїх дітей, сплачувала всі податки. Позивачі та їх діти мріяли (вже в другий раз), будували плани та ніяк не хотіли кардинально змінювати власне життя, окрім особистого розвитку та благополуччя їх родини. Турбуючись про власне життя та життя своїх дітей, позивачі були вимушені виїхати за межі території України, реалізуючи власне право бути живим та здоровим. Проте, через декілька днів біля будинку позивачів потрапила бойова ракета чи інший прилад. Отже, моральні страждання позивачів спричинені протиправними діями відповідача, в результаті яких побутове життя позивачів змінено двічі. З початку - вимушені переїхати з Криму, а тепер з Україна через війну. Позивачі позбавлені спілкування з друзями, колегами по роботі, фактично лишилися власного бізнесу у м. Києві, вимушені витрачати власні гроші у більшій кількості, ніж вони звикли витрачати в Україні. Моральна шкода позивачів - це беззаперечне хвилювання за власне життя та життя рідних дітей, це фактичне знищення нормальних життєвих зв`язків, життєвого оточення та спокою, що завжди сприймається будь-якою людиною, як значна душевна травма. Перебуваючи у стані постійного стресу та нервозності, переживши два колосальних вимушених переїзду родини, внаслідок збройної агресії російської федерації, що призвело до істотного порушення їх конституційних прав та прав їх дітей, умисного характеру дій російської федерації. Таким чином, позивачі просять суд об`єктивно врахувати все вищевказане та стягнути на їх користь моральну шкоду, яка була спричинена відповідачем та яка на думку позивачів може компенсувати їм понесені та існуючі моральні страждання, а саме у розмірі 400000.00 євро.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.05.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачам строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2024, відкрито загальне позовне провадження по вказаній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2024, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Через систему «Електронний суд» до суду подана заява представником позивачів Пахомовим І. Ю . Відповідно до якої, просить - проводити розгляд справи № 754/6452/24 без участі позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Пахомова І.Ю., а також, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав.
Так, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 вказав, що в разі застосування деліктного винятку (наявність факту заподіяння шкоди) будь-який спір, що виник на території України в громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема РФ, може бути розглянутий і вирішений судом України як належним та повноважним судом. Суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни.
Верховний Суд також встановив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ у зв`язку з повномасштабною збройною агресією.
З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним. Зупинення провадження у справі призведе до безпідставного зволікання з розглядом справи, що не сприятиме якнайкращому захисту інтересів позивача.
У зв`язку з викладеним, суд не направляв запиту до відповідача для отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами, доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, який народився у м. Красногвардійськ, Булунгурського р-н., Самаркандської обл. та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є громадянкою України, яка народилася м. Карші, Кашкадар`їнської обл. та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .
Позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, де відповідачем зазначили державу - агресора російська федерація.
Відповідно до заяви Міністерства закордонних справ України, що розміщена 24.02.2022 року об 11:52 год. на офіційному сайті міністерства та є у вільному доступі, Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з російською федерацією у відповідь на акт збройної агресії рф проти України, вторгнення російський військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю.
Щодо належного відповідача у справах, де відповідна держава є учасником цивільних правовідносин Касаційний господарський суд Верховного Суду у своїй постанові від 06.11.2023 року у справі № 910/5699/23 висловив позицію, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою/іноземною державою (органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою/органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою іноземної держави); відповідачем є відповідна держава як учасник цивільних правовідносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Тому у спорах про відшкодування шкоди, завданої державою (іноземною державою) на позивача, покладено обов`язок зазначити, окрім безпосередньо держави, яка за його ствердженням завдала йому шкоди, також орган (органи) відповідної держави, якого (яких) позивач зазначає порушником своїх прав. При цьому, закон не вимагає конкретизації вимог (визначення сум, що підлягають стягненню тощо) до кожного із відповідачів - представницьких органів держави, якщо позивач визначив їх більше одного. У справах про відшкодування шкоди, завданої військової агресією російської федерації, як відповідачів слід зазначати представницькі органи вказаної держави (Міністерство юстиції російської федерації та Міністерство оборони російської федерації).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Клопотань відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 ЦПК України стороною позивача заявлено не було.
Враховуючи те, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої військової агресією російської федерації, як відповідачів слід зазначати представницькі органи вказаної держави (Міністерство юстиції російської федерації та Міністерство оборони російської федерації), стороною Позивача не було заявлено клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, відтак суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні вказаного позову. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачі не позбавлені можливості захистити свої права шляхом пред`явлення позову до належного відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 18, 48, 51, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до держави - агресора російської федерації про відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення виготовлений 25.10.2024.
Суддя В.О.Сенюта