Справа № 487/5092/24
Провадження № 2/487/2233/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.11.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі Головуючого - судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Брижатої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою, якою просила стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за минулий час у розмірі частки від отриманих доходів з грудня 2023 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.03.2023.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , який з грудня 2023 року проживає з нею. Згоди щодо утримання дитини між ними не досягнуто.

З грудня 2023 року вона постійно зверталася до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дитини та сплачувати аліменти, однак ОСОБА_2 її звернення ігнорував, грошові кошти на утримання сина не надавав, що і стало підставою для її звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, починаючи саме з грудня 2023 року.

Ухвалою від 18.06.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої розгляд справи просила провести за її відсутності. Позовні вимоги задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно, належним чином.

З відома позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом приймалося рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши надані письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2023 (справа № 487/896/23) шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 11.04.2014 року)

На теперішній час, неповнолітній ОСОБА_3 , проживає разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом про проживання, складеним сусідами позивачки, та посвідчений уповноваженою особою ЖКП ММР Бриз» ЖЕК-2.

За твердженням позивача відповідач є особою працездатного віку, проходить службу в ЗСУ.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітнього сина.

Оскільки, домовленості між сторонами щодо утримання неповнолітньої дитини не досягнуто, аліменти на її утримання, у відповідності до вимог Глав 9 та 15 СК України повинні бути стягненні за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

За положеннями ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу її матері, батька

Проаналізувавши досліджені докази у сукупності, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які ОСОБА_2 , виходячи з фактичних обставин справи, спроможний сплачувати на утримання свого сина, оскільки аліменти саме у зазначеному розмірі, сприятимуть належному забезпеченню інтересів та розвитку дитини.

Щодо заявленої вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів за минулий час починаючи з грудня 2023 року, суд виходить з наступного.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст..ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265, 280, 282, 352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2024 та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах сплати платежів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Головуючий суддя: С.В.Щербина