Справа № 462/7681/23 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/1475/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2023року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про уточнення підстав позову, покликається на те, щопісля смерті його батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, однак протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не мав можливості подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про смерть батька, а з 28 лютого 2022 року його призвали на військову службу в Збройні Сили України. Зазначає, що перебування на військовій службі у зв`язку з мобілізацією під час дії воєнного стану є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка викликана об`єктивними істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, що є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що ОСОБА_1 , як племінниця спадкодавця, подала приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Петельці І.В., заяву про прийняття спадщини, приховавши від нотаріуса те, що він є спадкоємцем за законом першої черги, зазначивши в заяві, що іншим спадкоємцем за законом є її сестра ОСОБА_6 , яка відмовилася від прийняття спадщини за законом на користь відповідача. Вважає, що у відповідача відсутнє право на спадкування після смерті його батька, оскільки кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Наголошує, що подання відповідачем заяви про прийняття спадщини до початку перебігу строку, з якого вона мала право подати таку заяву, свідчить про те, що вона умисно не вживала заходів для повідомлення його про смерть батька з метою одержання спадщини.

З наведених підстав просить визначити ОСОБА_3 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_5 шість місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 рокупозов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк 6 (шість) місяців, з часу набрання рішенням законної сили, який достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що проходження військової служби істотно обмежує військовослужбовця у розпорядженні вільним часом, однак саме по собі перебування особи на військовій службі без реального перебування у зоні бойових дій тривалий час, перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, не свідчить про наявність об`єктивних, істотних труднощів для позивача щодо своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що позивач, перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться на території Львівської області, тобто на території, де активні бойові дії не ведуться, неодноразово реалізовував своє право на відпустку, а відтак мав можливість подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений законом. Вважає, що для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування, однак позивач не звертався до відповідного структурного підрозділу військової частини НОМЕР_2 , що відповідальний за приймання та надіслання кореспонденції, для надіслання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Вказує, що позивач свідомо протягом тривалого часу уникав спілкування зі спадкодавцем, не допомагав йому та не доглядав його за життя. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємець ОСОБА_3 з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, які перешкодили йому протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, які не залежали від його волі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.(ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Частина 1 ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правовими підставами для визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини може бути поважність його пропуску, тобто, об`єктивні причини, які перешкоджали спадкоємцю своєчасно звернутися до нотаріуса на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини.

При вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Відповідно до роз`яснень абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 1993 року зареєстровано шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою № 4426/03-32 від 11 листопада 2005 року, виданою міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції,

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 10 серпня 1995 року підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 травня 2002 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції м. Львова. Після розірвання шлюбу прізвище громадянки ОСОБА_11 .

Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 , виданим Личаківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, підтверджується, що 19 лютого 2005 року ОСОБА_12 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 змінив ім`я на ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_6 , виданим Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 , виданим 14 листопада 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), підтверджується, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. заведено спадкову справу № 47/2022 після смерті ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № б/н від 22 листопада 2022 року ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, у вищезазначеній довідці вказано, що в квартирі АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_5 , зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

22 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петельки І.В. і заявою про прийняття спадщини, в якій повідомила приватного нотаріуса про те, що іншим спадкоємцем є племінниця померлого ОСОБА_6 .

22 листопада 2022 року ОСОБА_6 подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті її дядька ОСОБА_5 , в користь племінниці померлого ОСОБА_1 .

Листом Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 22 грудня 2022 року № 46/12-05/17977БТ підтверджується, що ОСОБА_5 належав вклад у сумі 0.00 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_8 , відкритому у ТВБВ № 100113/0330 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», та вклад у сумі 0.00 доларів США з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_9 , відкритому у ТВБВ № 100113/0330 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Листом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 05 грудня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-221202/22021 підтверджується, що ОСОБА_5 належали: вклад у сумі 53975,14 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_10 , згідно з умовами договору №SAMDNWFD601 від 07 травня 2021 року; вклад в сумі 558,98 грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_11 , згідно з умовами договору № SAMDNWFD300 від 18 квітня 2018 року; вклад в сумі 10 612,06 грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_12 , згідно з умовами договору №SAMDNWFD1 від 21жовтня 2022 року.

09 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. 09 серпня 2023 року, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 є спадкоємцем майна, що складається з вищезазначених вкладів у Акціонерному товаристві «Ощадбанк» та в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк».

29 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначила, що на день смерті спадкодавця йому належало спадкове майно, а саме 3/8 частки у квартирі АДРЕСА_4 частки з якої він фактично успадкував після смерті матері ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак не оформив спадщини.

Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_5 від 28 грудня 2006 року, виданим Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28 грудня 2006 року № 2195, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 набули у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 в порядку приватизації державного житлового фонду.

На підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_5 від 28 грудня 2006 року, виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13874156 від 14 березня 2007 року.

Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_13 , виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, підтверджується, що 14 червня 2014 року ОСОБА_18 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_19 .

Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_13 , виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, підтверджується, що 14 червня 2014 року ОСОБА_18 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_19 .

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 22 листопада 2022 року ОСОБА_20 та ОСОБА_17 21 жовтня 2017 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_11 .

ОСОБА_15 та ОСОБА_14 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_14 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_15 , виданим 16 січня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, підтверджується, що ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 23 жовтня 2009 року державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Партикою Н.О., підтверджується, що ОСОБА_5 належить спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що складається з 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 серпня 2009 року позовну заяву ОСОБА_21 до ОСОБА_5 , третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності в порядку спадкування задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є дружиною ОСОБА_21 та матір`ю ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Визнано з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності в порядку спадкування за правом представлення за померлим ОСОБА_15 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , по 1/16 ідеальній частці квартири АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_16 , виданим 04 травня 2017 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, підтверджується, що ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Витягом про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб б/н від 22 листопада 2022 року підтверджується, що до 03 травня 2017 року місце проживання ОСОБА_14 зареєстровано в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. 29 серпня 2023 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5 , що складається з: 3/8 часток у квартирі АДРЕСА_1 , з яких 1/8 частка у квартирі належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2009 року, а 1/4 частку в квартирі він успадкував після смерті матері, ОСОБА_14 , однак не оформив спадкових прав.

Звертаючись з позовними вимогами, ОСОБА_3 покликається на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 , однак пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, відтак ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спадкоємець ОСОБА_3 на день відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав, для прийняття спадщини він повинен був звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто, з 14 листопада 2022 року до 14 травня 2023 року.

З матеріалів спадкової справи № 47/2022, заведеної приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою. І.В. після смерті ОСОБА_5 , вбачається, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, такий строк ним пропущено.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Разом з тим, частина 3 ст. 1272 ЦК України гарантує спадкоємцю право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Враховуючи, що закон не обмежує спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини будь-яким строком для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, об`єктивні, непереборні та істотні труднощі для прийняття спадщини повинні існувати протягом встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Наявність таких причин повинна бути належним чином доведена позивачем та підтверджена належними та допустимими доказами.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши фактичні обставини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, позивач покликається на те, що на момент відкриття спадщини та протягом передбаченого законом строку для подання заяви про її прийняття він проходив військову службу в складі Збройних Сил України і йому не було відомо про смерть батька, а відтак не міг подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини з причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій.

Довідкою № 331 від 08 вересня 2023 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , підтверджується, що старший солдат ОСОБА_3 відповідно до Указу Президента України 4№ 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі з 28 лютого 2022 року у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою № 647/1 від 27 лютого 2024 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_3 в період з 28 лютого 2022 року по 01 жовтня 2023 року проходив службу у пункті дислокації військової частини, неодноразово реалізовував своє право на відпустку.

Враховуючи те, що позивач не проживав із спадкодавцем, з моменту відкриття спадщини і протягом всього шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини він проходив військову службу у складі Збройних Сил України, внаслідок чого у нього були об`єктивні труднощі для своєчасного прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для визначення ОСОБА_3 додаткового строку шість місяців, з часу набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у передбачений законодавством шестимісячний строк, зважаючи на те, що він проходив військову службу в місці дислокації військової частини, користувався правом на відпустку та не перебував у зоні бойових дій, не заслуговують на увагу, оскільки перебування спадкоємця на військовій службі у складі Збройних Сил України протягом всього строку для прийняття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Покликання апелянта на наявність у позивача відпусток під час проходження військової служби не беруться колегією суддів до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про характер та тривалість цих відпусток, які б свідчили про наявність у позивача об`єктивної можливості та достатності часу для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24.10.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк