ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року

м. Харків

справа № 639/358/23

провадження № 22-ц/818/3427/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В. Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - фізична особа підприємець ОСОБА_2

третя особа - власник Інтернет магазину «Delamoda» www.delamoda.com.ua

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року ухвалене у складі судді Баркової Н.В,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, в якому просив суд стягнути з відповідача гроші за повернутий товар у сумі 16 740, 00 грн, пеню за прострочення повернення грошей 1% від вартості товару за кожен день від граничного терміну сплати 02.01.2023 до дня остаточних розрахунків на повну суму повернення товару та відшкодувати моральну шкоду у розмірі неповернутих грошей за повернутий товар у сумі 16 740,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.10.2022 між ним та відповідачем ФОП ОСОБА_2 було укладено договір на відстані про купівлю товару. За даним договором позивач зобов`язувався придбати чоловіче шкіряне пальто з натуральної шкіри, Модель DM-373 та сплатити за придбаний товар грошові кошти у сумі 16 740,00 грн. Факт укладення договору підтверджує SMS повідомлення від 20.10.2022 з платіжними реквізитами ФОП ОСОБА_2 для проведення оплати, яке було направлено позивачу засобами телекомунікаційного зв`язку працівником Інтернет - магазину, розміщеному за електронною адресою: https://www.delamoda.com.ua. Позивач вказує, що, як стороною договору, ним були виконані всі умови. Так, 21.10.2022 сплачено за платіжними реквізитами фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 попередня оплата у сумі 8 000,00 грн, з використанням електронних платіжних засобів згідно наданих платіжних реквізитів.А 17.11.2022 у відділенні №140 м. Харкова оператора поштового зв`язку «Нова пошта» позивачем було сплачено накладний платіж на суму остаточних розрахунків 8 740,00 грн та отримано товар. Після детального огляду товару позивач переконався, що придбаний товар йому не підходить і не може бути використаний ним за призначенням, оскільки товар не відповідає замовленому розміру, інформація про розмір одягу на ярликах відсутня (видалені фрагменти супроводжувальних документів, де має бути розмішена інформація про розмір, колір та таке інше). Товар, що надійшов від ФОП ОСОБА_2 не має супроводжувальної інформації про товар державною мовою. 18.11.2022 засобами телекомунікаційного зв`язку позивач звернувся до працівника Інтернет - магазину, де було придбано товар, з повідомленням про відмову від придбання товару та із проханням надати інформацію про порядок повергнення товару. Позивачу було відмовлено в поверненні товару на підставі того, що зі слів працівника Інтернет - магазину відповідача, товар потрібно почати використовувати, та з часом матеріал, з якого виготовлено одяг, розтягнеться до потрібного розміру. Крім того було повідомлено, що в Інтернет - магазині для зберігання повернутого товару відсутні складські приміщення, тому позивач має зберігати товар до того, як відповідач знайде нового покупця на товар, який він має вже зі свого місця зберігання переслати за наданими позивачу відповідачем адресними даними. Товар більшого розміру відсутній. Такі умови повернення не зазначені на сайті Інтернет - магазину в розділі «Повернення товару», не передбачені ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію». Придбаний позивачем товар не включений до переліку товарів, що не підлягають обміну, він не був у використанні, збережено його товарний вигляд, пломби (ярлики тощо), а також позивачем збережено розрахунковий документ, що був виданий йому разом з товаром. 19.11.2022 позивачем було відправлено товар відповідачу у той же спосіб, що і його отримання - засобами поштового зв`язку на адресу відправника товару - відділення №2 оператора поштового зв`язку «Нова пошта» м. Покров, Дніпропетровської області, що розташовано за адресою: вул. Соборна, буд. 11-А, Покровська міськрада. 28.11.2022 на поштову адресу відповідача позивачем відправлено письмове повідомлення на паперовому носії про розірвання договору на відстані, надана інформація про здійснення повернення товару засобами поштового зв`язку, надані платіжні реквізити для проведення розрахунків за повернутий товар.Відповідь від відповідача не отримана. Повідомлення про розірвання договору отримано відповідачем 02.12.2022, тридцятиденний термін для повернення сплачених коштів вичерпано 02.01.2023, сума сплачених коштів за товар 16740 грн не повернута. Від граничного терміну повернення грошей за повернутий товар 02.01.2023 до подання позовної заяви до суду 24.01.2023 минув строк тривалістю 22 дні. При застосування ставки пені в розмірі 1% від вартості товару за кожний день від гранічного терміну сплати на дату подання заяви розмір пені складає 22% від вартості товару. Отже пеня становить 16740х100%х22 дні=3682,80 грн. Стосовно моральної шкоди позивач зазначив, що вона полягає у фізичному болю та стражданнях, заподіяних незаконними діями та протиправною поведінкою відповідача, при цьому позивач вказує, що він відчув розгубленість та безпорадність через відсутність супроводжувальної інформації на товар державною мовою, відмова спілкуватись з питань повернення товару з боку відповідача спричинила позивачу душевні страждання, а неповернення грошей поглибило ці страждання. Через відсутність одягу відповідно до осінньо-зимового періоду організм позивача піддався довготривалому впливу низької температури повітря, атмосферних опадів та вітру. Глибину фізичних і душевних страждань відповідача позивач оцінює в сумі 16740 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до неналежного відповідача, оскільки з ФОП ОСОБА_2 він договір купівлі-продажу безпосередньо не укладав, а уклав такий договір з Інтернет-магазином «Delamoda». Крім того позивач не довів в судовому засіданні належними доказами, що він повернув товар у передбачений законом спосіб продавцю, або повідомив продавця про розірвання договору. Отже у суду відсутні передбачені чинним законодавством підстави для стягнення суми, сплаченої за придбання товару з відповідача, а також для стягнення пені. Суд зазначив, що в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першоі? інстанціі? до справи в якості третьоі? особи, яка не заявляє самостіи?них вимог щодо предмету спору залучено власника Інтернет магазину «Delamoda» www.delamoda.com.ua. При цьому, таку третю особу судом першоі? інстанціі? не ідентифіковано, не встановлено і?і? реєстраціи?ні дані, а саме чи є власника Інтернет магазину «Delamoda» www.delamoda.com.ua фізичною, юридичною особою або громадським формуванням, не встановлено код особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Представник третьоі? особи не був присутніи? на жодному судовому засіданні по справі, цивільну процесуальну правоздатність третьої особи не встановлено. Про існування такої особи суду першої інстанції надана інформація Відповідачем. Апелянт наголосив, що при замовленні для попередньої оплати приблизної половини вартості товару йому були надані представником Відповідача платіжні реквізити саме Відповідача - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 а не власника Інтернет магазину «Delamoda» www.delamoda.com.ua. Твердження про те, що якщо покупець дізнався про продаж товару на сторінці Інтернет магазину, то відповідно продавцем товару є обов`язково Інтернет магазин є неправильним твердженням. Крім того, Апелянтом не використовувалися платіжні інструменти саи?ту www.delamoda.com.ua., платіжну операцію проведено за допомогою функціоналу мобільного застосунку «Приват 24» АТ КБ «Приватбанк» на платіжні реквізити.

Скаржник також зазначив, що до відправленого на його адресу товару не долучено належних супровідних товарних документів від Інтернет магазина «Delamoda» www.delamoda.com.ua (фіскальнии? касовии? чек, видаткова транспортна накладна, гарантіи?нии? талон та все таке інше), що також вказує на те, що Інтернет магазин «Delamoda» www.delamoda.com.ua не є продавцем товару. В жодному реквізиті платіжноі? інструкціі? не зазначено даних Інтернет магазину «Delamoda» www.delamoda.com.ua. Отже, Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 , якии? зазначеніи? у позивні заяві Апелянта, - є належнии? відповідач у справі No 639/358/23. В іншому апелянт посилався на доводи зазначені в позовній заяві.

25.11.2024 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін. Посилався на те, що судом було повно та всебічно встановлені обставини у справі та ухвалене законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 21.10.2021 ОСОБА_1 здійснив попередню часткову оплату за пальто DM-373 (чорного кольору, розмір XL) через АТ КБ Приватбанк у сумі 8 000,00 грн на картку отримувача ОСОБА_2 ФОП, що підтверджується дублікатом квитанції 0.0..1 АТ КБ Приватбанк (а.с.7, 30).

17.11.2022 через систему ТОВ «НоваПей» ОСОБА_1 , пред`явивши власний паспорт, здійснив безготівковий переказ в оплату товарів та послуг (приймання) в розмірі 195,00 грн (комісія) та переказ коштів експрес в загальній сумі 8935 грн. (194 грн. переказ за операцію, 8740 грн. сума переказу) отримувач ОСОБА_3 , що підтверджується копією фіскального чеку та документом на переказ готівки в гривні № (а.с 8, 31).

За експреснакладною №872 Нової пошти 19.11.2022 відправник ОСОБА_1 направив фізичній особі одержувачу ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , Покровська міськрада посилку фактичною вагою 5 кг, опис одяг, оголошена вартість 16740 грн, відправником сплачена доставка 164 грн, що підтверджується копією експрес-накладної та фіскального чеку (а.с.9,32).

Товар за експреснакладною №872 утилізовано, що підтверджується даними експрес-накладних Нової пошти №5872, №6189 та актом №40 від 31.12.2022 і додатком до акту (а.с.137-142).

28.11.2022 на поштову адресу відповідача ФОП ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 направлено письмове повідомлення, датоване 27.11.2022, про розірвання договору на відстані з додатками, в якому позивач просить повернути на розрахунковий рахунок грошові кошти, сплачені ним за товар у сумі 16740 грн. Рекомендоване повідомлення отримано 06.12.2022 (а.с. 10-12, 33-35).

Із рішення суду першої інстанції вбачається, що Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт отримання вказаного листа, однак відповіді не надавав, оскільки повернутий товар не отримував і безпосередньо договір з позивачем не укладав.

Частинами 1, 3 статті 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі- продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно п. 7 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до абз. 2 ч. 11 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.

Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є розірвання договору та відшкодування збитків.

Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, таким наслідком може бути припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, відповідно до якого це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із вимогами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі- продажу.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України "Про захист прав споживачів", яка є спеціальною для такого виду договорів.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг.

За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що для реалізації права на розірвання договору, укладеного на відстані, споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Разом з тим знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не доведено належними та допустимим доказами повернення товару, а саме пальто, ФОП ОСОБА_2 , а тому і відсутні підстави вважати, що договір купівлі-продажу бува розірваний належним чином. Отже позовні вимоги стягнення з відповідача гроші за фактично не повернутий товар не підлягають задоволенню.

Одночасно судова колегія не погоджується з висновками суду прпо те, що спір з приводу виконання умов договору купівлі продажі пальто виник між позивачем та Інтернет магазина «Delamoda» www.delamoda.com.ua. Належні та допустимі докази, а саме фіскальнии? касовии? чек, видаткова транспортна накладна, гарантіи?нии? талон, чек про сплату за товар видані Інтернет магазин «Delamoda» www.delamoda.com.ua у матеріалах справи відсутні. Висновок суду про те, що зазначений магазин є продавцем товару суд зробив лише на підставі пояснень позивача, про те, що інформацію про товар він побачив на сайті цього магазину. В той час, як матеріали справи містять докази, що узгодження умов договору купівлі продажу пальто за індивідуальним розміром позивача та оплату за товар здійснювалось з ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.

З наведених вище мотивів суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та зміни рішення суду першої інстанції. У задоволені позову належить відмовити з мотивів викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук