Справа № 453/716/24
№ провадження 2/453/370/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.;

секретаря судового засідання Бендеш А.І.;

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

До Сколівського районного суду Львівської області 29 квітня 2024 року в порядку цивільного судочинства за допомогою системи «Електронний суд» звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») в особі представника за довіреністю Гайової Анастасії Сергіївни з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнутиз ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ДіджиФінанс» (07405, вул.Київська, буд.243-А,а/с897, м.Бровари Київської області, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ«Сенс Банк» МФО:300346) заборгованість за Кредитним договором № 3139288 від 29 травня 2021 року у розмірі 43 487,50 гривень. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 29 травня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 3139288. Таким чином Відповідач уклав Договір на споживчий кредит № 43139288 від 29 травня 2021 року з ТОВ«Мілоан» і на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000, 00 гривень. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 13 вересня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитнм договором № 43139288 від 29 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору відступлення прав вимоги сума боргу перед Новим кредитором становить: 43 487, 50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 700, 00 гривень.; заборгованість за відсотками 31 887, 50 гривень, заборгованість за комісійними винагородами 1 900, 00 гривень., а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, а саме судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. від 07 травня 2024 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи. призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.Судове засідання у справі призначено на 18 липня 2024 року.

Судове засідання відкладалось на 25 вересня 2024 року з підстав, викладених в ухвалі Сколівського районного суду Львівської області від 18 липня 2024 року.

Відповідач ОСОБА_1 - відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавав, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс», незважаючи на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 07 травня 2024 року.

Заяв, клопотань від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило.

Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Суд, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін, беручи до уваги згоду представника позивача, зафіксовану у п. 7 прохальної частини позовної заяви, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст рішення складено 30 вересня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 25 вересня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 30 вересня 2024 року.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Так через особистий кабінет на веб-сайті подано заявку на отримання кредиту від імені відповідача, що не підтверджено жодним доказом, після чого ТОВ "Мілоан" надіслало особі у вказаній спосіб, яка звернулася за отриманням кредиту, за допомогою засобів зв`язку (чи на електронну пошту чи смс, чи іншим способом невідомо) одноразовий ідентифікатор, який і використано для підтвердження підписання кредитного договору.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 вказаного договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою відповідно до умов договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі 10 000,00 грн., кредит надається строком на 10 днів.

В пункті 2.1 договору зафіксовано, що кредитні кошти надаються в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на картковий рахунок позичальника).

У розділі 7 договору позики № 3139288 сторони погодили, що строк дії договору - до кінцевої дати виконання Договору. Також сторони погодили, що датою укладання договору є і дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника.

Тобто основною умовою договору є перерахування коштів на рахунок позичальника.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. (абз. 2 ст. 3 Позовної заяви).

У матеріалах справи мається одне платіжне доручення № 47450009 від 29 травня 2021 на суму 10 000 гривень, в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , однак цей документ не може вважатися банківським документом та вважатися «платіжним дорученням» оскільки Постановою НБУ № 22 від 21 січня 2004 року затверджено «Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі іменується Інструкція).

Пунктом 1.4. Інструкції визначено - платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Пунктом 3.1. Інструкції визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Пунктом 3.1. Інструкції також визначено обов`язкові реквізити до платіжного доручення, але такі реквізити відсутні на платіжному дорученні № 47450009 від 29 травня 2021 року на суму 10 000, 00 гривень, в якому зазначено одержувачем ОСОБА_1 , а саме:

Відсутній номер рахунку отримувача;

Відсутнє найменування банка отримувача;

Сума прописується цифрами та словами (відсутній пропис словами).

Додатку 3до цієї Інструкції - містить зразок платіжного доручення який не відповідає платіжному дорученню № 47450009 від 29 травня 2021 року на суму 10 000, 00 гривень, в якому зазначено одержувачем ОСОБА_1 . Відсутня навіть відмітка про «Проведено банком».

Додатку 9 до цієї Інструкції - Указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомостей.

У назві реквізиту № 12 Банк отримувача.

Вимога до щодо заповнення - Зазначається найменування банку (філії) отримувача. У разі складання розрахункового документа з використанням комп`ютерної техніки допускається скорочення найменування за умови, що в скороченому вигляді цей реквізит міститиме інформацію, достатню для однозначної ідентифікації банку (філії).

На платіжному дорученні № 47450009 від 29 травня 2021 року відсутні будь-які відомості про банк Отримувача.

У назві реквізиту № 15 Рахунок отримувача.

Вимога до щодо заповнення - Зазначається номер рахунку отримувача в банку. Якщо отримувач - орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (фінансова установа), на рахунок якого в банку зараховуються кошти на користь його клієнта, то зазначається номер рахунку цього органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (фінансової установи).

На платіжному дорученні № 47450009 від 29 травня 2021 року відсутній номер рахунку отримувача в банку.

У назві реквізиту № 21 Підпис банку.

Вимога щодо заповнення - Ставляться підписи відповідального виконавця банку, який оформив меморіальний ордер, та працівника, на якого покладено функції контролера. У разі перерахування коштів на рахункик лієнтів-отримувачів (фізичних та юридичних осіб), які відкриті в інших банках, розрахунковий документ засвідчується підписами керівника (його заступника) і головного бухгалтера (його заступника) банку або підписами уповноважених осіб згідно з внутрішніми документами банку та відповідального виконавця банку.

На платіжному дорученні № 47450009 від 29 травня 2021 року відсутня будь-яка відмітка банку про здійснення безготівкової операції, що в свою чергу свідчить про відсутність проведення такої банківської операції взагалі.

На підставі вищевикладеного вбачається, що платіжне доручення № 47450009 від 29 травня 2021 року на суму 10 000, 00 гривень. в якому зазначено одержувачем ОСОБА_1 ,не може бути доказом переказу коштів на рахунок відповідачки, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що платіжне доручення № 47450009 від 29 травня 2021 року містить Код Банку платника, в якому 8 цифр, а код банку отримувача взагалі відсутній. Банк отримувача зазначений як «Mastercard», що є платіжною системою, а не банком.

Крім того, суд звертає увагу і на недоведеність факту набуття позивачем від третьої особи права вимоги до відповідача.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Тлумачення ч.1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); б) дарування (ч.2 ст. 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Натомість, долучена до матеріалів справи копія Витягу з Додатку до Договору факторингу № 07Т від 31 вересня 2021 року не містить підпису директора ТОВ «Діджи Фінанс» та печатки юридичної особи, інших доказів набуття позивачем за Договору факторингу № 07Т від 31 вересня 2021 року права вимоги до відповідача суду не подано.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем, всупереч вказаним нормам процесуального права, не надано належних та допустимих доказів про перерахунок коштів на рахунок відповідача, як і доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача, а тому в позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором -відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: 07405, вул.Київська, буд.243-А,а/с897, м.Бровари Київської області, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місцезнаходження: 04107, вул. Багговутівська, буд. 17-21, м. Київ, .

Головуючий суддя В.Я. Курницька