Справа № 946/5474/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

третя особа: Служба у справах дітей Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області

до

ОСОБА_2

про визначення місця проживання дітей

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей. Як зазначив позивач в позові, 27.02.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) був зареєстрований шлюб Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів шлюбів зроблений відповідний актовий запис №01. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час йде процедура розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідач зловживає спиртними напоями, дозволяє собі залишити дітей на ніч, тобто ночувати поза домом. Отже, мати дітей неналежно виконує батьківські обов`язки та обов`язок виховання дітей. У зв`язку із чим діти проживають на знаходяться на повному утриманні позивача. Діти проживають разом з ОСОБА_1 і знаходяться на його повному утриманні. Оскільки після розірвання шлюбу діти, як і зараз будуть знаходиться на його повному утриманні, а також з урахуванням того, що позивач, батько, на даний час самостійно виховує дітей, вважає за необхідним встановити місце проживання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком ОСОБА_1 . Позивачем створені належні умови для проживання та розвитку дітей, батько постійно піклується ними, бере участь у духовному та фізичному розвитку, матеріально забезпечує їх, працевлаштований, має постійне місце проживання Отже, умови для проживання дітей з батьком в повній мірі можуть забезпечити їм повноцінний розвиток, навчання та виховання. Зважаючи на зазначене, позивач просив визначити місце проживання дітей з ним.

Представник позивача надала заяву про розгляду справи у її відсутність та відсутність позивача, та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник служби у справах дітей Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності з урахуванням висновку.

На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

27.02.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвиіце ОСОБА_3 ) був зареєстрований шлюб Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів шлюбів зроблений відповідний актовий запис №01.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 2010 року Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, про що складений відповідний актовий запис № 47 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 24 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що в книзі реєстрації актів шлюбів зроблений відповідний актовий запис №625.

Відповідно до довідки № 64 від 29.04.2024 p. зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається в 7-Б класі опорного закладу освіти «Суворовський ліцей Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області».

Відповідно до довідки №63 від 29.04.2024 року вказано, що ОСОБА_5 дійсно навчається в 5-Б класі Опорного закладу освіти «Суворовський ліцей Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області».

Згідно довідки №461 від 29.04.2024 p., діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають за однією адресою, за якою також зареєстрований ОСОБА_1 .

З судового наказу виданого суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 946/3987/24 від 03.09.2024 р. вбачається, що з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 946/9950/24 від 29.05.2024 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області № 1 від 24.10.2024 р. визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У відповідності до частин 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є принцип Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною асамблеєю ООН «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю».

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Так, принцип статті 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, з`ясувавши, що позивач спроможний надати дітям належний рівень виховання, постійно піклується про їх розвиток, відповідач не надає належної уваги, щодо виховання та догляду за дітьми, приходить до висновку, що вимога, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, ч. 4 ст. 273, ст. ст. 258-259, 264-265 ЦПК, ст. ст. 19, 150, 155, 161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання батька.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников