Справа № 444/2080/24
Провадження № 2/444/889/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

за участі секретаря судового засідання Стець М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бухеника І.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення компенсації за невикористану відпустку, допомогу на оздоровлення та вихідну допомогу при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення суми завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ «Укрзалізниця») про стягнення компенсації за невикористану відпустку, допомогу на оздоровлення та вихідну допомогу при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення суми завданої моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 9 червня 2003 року по 31 жовтня 2023 року вона, ОСОБА_1 , знаходилась у трудових відносинах з відповідачем АТ «Українська залізниця», зокрема з 21 серпня 2017 року на посаді старшого ревізора відділу внутрішнього аудиту управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Львівська залізниця» департаменту внутрішнього аудиту та контролю.

Наказом АТ «Укрзалізниця» за № 483/ос від 04 травня 2022 року «З особового складу», у зв`язку із неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності, що сталась у зв`язку з втратою через військову агресію російської федерації проти України, можливості повноцінно організовувати процеси діяльності Товариства, та запровадження відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану, керуючись ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та іншими нормами законодавчих актів, було: припинено простій, введений наказом №Ц-42/6 від 24 лютого 2022 року працівникам Департаменту внутрішнього аудиту та контролю, з дати, зазначеної у додатку 1 до цього наказу, а також призупинено дію трудових договорів з працівниками Департаменту внутрішнього аудиту та контролю з дати, зазначеної у додатку 1 до цього наказу, до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Згідно додатку до вказаного наказу АТ «Укрзалізниця» від 04.05.2022 №483/ос. з позивачем було призупинено дію трудового договору з 06 травня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні, чим фактично її відсторонено від роботи.

Рішенням Жовківського районного суду у Львівській області від 08 грудня 2023 року зазначений наказ був скасований. Рішення набрало законної сили після ухвалення постанови Львівського апеляційного суду 01 квітня 2024 року.

Однак, незважаючи на те, що нею вже оспорювався наказ про призупинення дії трудового договору, 30.08.2023 вона отримала попередження про звільнення в зв`язку зі скорочення штату. Як зазначено в листі АТ «Укрзалізниця» від 21.08.2023 № ЦЦУП-13/245: «Відповідно до рішень наглядової ради від 23.02.2023 (протокол № А-10/4-23 Ком.т), від 29.06.2023 (протокол № А-10/11-23 Ком.т) та у зв`язку із змінами № 157 від 08.10.2020 до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця», затвердженого 01.07.2019, Департамент внутрішнього аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця» ліквідовано та посада, яку Ви обіймаєте, підлягає скороченню з урахування вимог законодавства про працю України».

З рішеннями наглядової ради її ніхто не ознайомлював. Також разом з попередженням надіслано перелік вакантних посад, які пропонувались для переведення.

Зазначає, що запропоновано навіть робітничі вакансії, зокрема монтера колії, слюсаря з ремонту рухомого складу, складача поїздів, чергового по парку, чергового по вокзалу, сторожа і т.д. з адресами робочого місця у всіх регіонах України. Аналогічні попередження з такими ж самими переліками вакантних посад надіслані 26.09.2023 та 17.10.2023.

Вказує, що не враховано той факт, що вона мала переважне право на залишення на роботі, а саме відносилась до осіб, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком (одинока мати) та працівників з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві відповідно до ст. 42 КЗпП України. Наведене свідчить, що дії відповідача свідомо проведені для того, щоб як найшвидше припинити з нею трудові відносини ще до вирішення трудового спору. Адже скасування наказу № 483/ос від 04.05.2022 року «Про призупинення дії трудового договору…» автоматично відновлює право на відпустки та змінить розмір вихідної допомоги при звільненні.

31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 була звільнена у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу про припинення трудового договору № 2004/ос від 27 жовтня 2023 року.

Вказаним наказом була передбачена виплата вихідної допомоги, відповідно до ст. 44 КЗпП України та виплата компенсації за 63 дні невикористаної щорічної відпустки, з них: за 20 днів основної відпустки (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 10 днів, 01.12.2021-30.11.2022 -10 днів, 01.12.2022-31.10.2023 - 0 днів); за 4 дні додаткової відпустки за вислугу років (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 3 дні, 01.12.2021-30.11.2022 -1 день, 01.12.2022-31.10.2023 - 0 днів); 9 днів додаткової відпустки, яка надається працівникам з ненормованим робочим днем (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 7 днів, 01.12.2021-30.11.2022 - 2 дні, 01.12.2022-31.10.2023 - 0 днів); 30 днів додаткової відпустки одинокій матері (за 2021 рік - 10 днів, за 2022 рік - 10 днів, за 2023 рік -10 днів).

Відповідно до розрахунку заробітної плати, який позивач отримала на електронну адресу 31.10.2023, їй нарахована компенсація відпустки за 63 дні в сумі 35274,33 грн та вихідна допомога при звільненні в розмірі посадового окладу 16984,00 грн, всього 52258,33 грн (без утримань із заробітної плати). В цей же день проведено розрахунок та перераховано на її рахунок 42067,96 грн.

Враховуючи те, що наказ АТ «Українська залізниця» № 483/ос від 04.05.2022 року «З особового складу та Додаток до нього в частині призупинення дії трудового договору зі страшим ревізором відділу внутрішнього аудиту управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Львівська залізниця» департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 скасовано рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2024 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2022 року по 31 жовтня 2023 року склав 442805,00 грн (з розрахунку 1141,25 грн середньоденної заробітної плати помноженої на 388 робочих днів (2022 рік 171 день, 2023 рік 217 днів) за період фактичного вимушеного прогулу).

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, вихідна допомога при звільненні згідно із ст. 44 КЗпП України у розмірі одного середньомісячного заробітку на 31.10.2023 повинна скласти 25107,50 грн (1141,25 грн (середньоденна заробітна плата) х 44 роб. дні (серпень 2023 року - 23 роб.дні, вересень 2023 року - 21 роб. день)/2 = 50215,00грн/2) АТ «Укрзалізниця» не виплачена їй вихідна допомога при звільненні на суму 8123,50 грн. (25107,50 грн - 16984,00 грн). Середня заробітна плата для виплати компенсації відпусток, виходячи з нарахувань 2023 року, склала 814,64 грн (1141,25 грн х 217 роб. дні у 2023 році / 304 к.д ). Також компенсація відпусток склала 115 днів невикористаної щорічної відпустки, з них: за 56 днів основної відпустки (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 10 днів, 01.12.2021-30.11.2022 -24 дні, 01.12.2022-31.10.2023 - 22 дні); за 9 днів додаткової відпустки за вислугу років (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 3 дні, 01.12.2021-30.11.2022 - 3 дні, 01.12.2022-31.10.2023 - 3 дні); 20 днів додаткової відпустки, яка надається працівникам з ненормованим робочим днем (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 7 днів, 01.12.2021-30.11.2022 - 7 днів, 01.12.2022-31.10.2023 - 6 днів); 30 днів додаткової відпустки одинокій матері (за 2021 рік - 10 днів, за 2022 рік - 10 днів, за 2023 рік - 10 днів). Отже, сума компенсації за не використані відпустки при звільненні склала 93683,60 грн. (814,64 грн х 115 днів), всього не доплачено їй 58409,27 грн. (93683,60-35274,33). Через призупинення дії трудового договору не змогла скористатись відпустками і отримати матеріальну допомогу на оздоровлення, передбачену п.2.2.10 Колективного договору в розмірі посадового окладу, впродовж 2022-2023 рр., а це склало 33968,00 грн (16984,00 грн х 2).

Окрім цього зазначає, що незаконними діями відповідача їй завдана значна моральна шкода. Зокрема, вона втратила душевний спокій, зазнала значних переживань, суттєво погіршився стан її фізичного і душевного здоров`я. Захист своїх прав та законних інтересів у суді вимагали надзвичайних зусиль, засобів та значних витрат часу, який вона могла б приділити 14-річному сину, до того ж вона виховує його самостійно. У зв`язку з тим, що відповідач не платив заробітної плати та не здійснив з нею повного розрахунку, вона не мала фінансової можливості забезпечити дитину усім необхідним.

Зважаючи на те, що методик проведення розрахунку моральної шкоди та конкретних формул для проведення такого розрахунку не існує в силу специфіки самої природи моральної шкоди, та беручи до уваги всі перераховані вище душевні страждання, яких вона зазнала через незаконні дії відповідача, суму завданої їй моральної шкоди вона оцінює в розмірі матеріальної допомоги на оздоровлення 16984,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить:

1. Стягнути з відповідача, АТ «Українська залізниця», на її користь компенсацію за невикористану відпустку, допомогу на оздоровлення та вихідну допомоги при звільненні у розмірі 100500,77 грн.

2. Стягнути з відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

3. Стягнути з відповідача суму завданої моральної шкоди у розмірі 16984,00 грн.

4. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2024 року справу передано на розгляд судді Ясиновському Р.Б.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 31 травня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без руху.

ОСОБА_1 усунуто недоліки, що були підставою для залишення позову без руху, про що 09 червня 2024 року подано відповідне клопотання.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 червня 2024 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 липня 2024 року.

У липні 2024 року від представника відповідача АТ «Українська залізниця» адвоката Говорової Альони Ігорівни надійшов відзив на позовну заяву. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю. Вказує, що у зв`язку із дією наказу про призупинення дії трудового договору з позивачем до його скасування рішенням суду на день звільнення позивача 31.10.2023 у відповідача не існувало обов`язку здійснення виплат при звільненні за період дії наказу з 06.05.2022 до 31.10.2023. Крім цього, зазначила, що оспорюючи суму компенсації за 115 днів невикористаної позивачкою відпустки і наводячи розрахунок такої компенсації з розміру середньої заробітної плати розрахованої за два місяці - грудень 2022 року та січень 2023 року, позивач намагається ввести суд в оману з метою стягнення компенсації за невикористану відпустку в значно більшому розмірі, ніж та, яка відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Вказує, що ОСОБА_1 у день звільнення отримала повний розрахунок усіх належних їй сум при звільненні, включаючи повну суму розрахунку за невикористані 63 дні відпустки в розмірі 35 274,91 грн. Зазначає, що виключно станом на дату здійснення розрахунку при звільненні, повинні бути наявні правові підстави для отримання працівником відповідних грошових коштів, а також можливість визначення їх розміру. Таким чином, станом на дату звільнення ОСОБА_1 з посади АТ «Укрзалізниця» провело з позивачем повний розрахунок при звільненні. 30.10.2023 ОСОБА_1 виплачено всі грошові кошти, на які вона мала право станом на день звільнення.

Окрім цього, зазначає, що позивач не надала доказів, які би підтверджували факт того, що їй були нанесені моральні страждання з боку АТ «Укрзалізниця», не зазначила причинно-наслідковий зв`язок та не надала обґрунтування заявленої суми до стягнення, а отже, зазначена вимога є безпідставною та не підлягає задоволенню.

У липні 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити. Зазначила, що наказ про призупинення дії трудового договору мав суттєве значення для розрахунку компенсаційних виплат при звільненні. Крім цього, із ЗМІ вона довідалася, що відповідач відновлює виплату допомоги на оздоровлення, яка була призупинена у 2022 році. Стверджує, що через протиправну поведінку відповідача вона втратила душевний спокій, суттєво погіршився стан її здоров`я. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У листопаді 2024 року від представника відповідача АТ "Українська залізниця" надійшли пояснення, в яких зазначила, що серед викладених у відзиві заперечень відповідач посилається на рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) про деякі питання оплати праці працівників АТ «Укрзалізниця». Зокрема, п. 1.1.4 вказаного рішення вирішено на період дії правового режиму воєнного стану в Україні керівникам регіональних філій, структурних (виробничих) підрозділів, апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію наступного заходу: інші додаткові виплати, що передбачені галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики.

У грудні 2024 року від представника відповідача АТ "Українська залізниця" надійшли пояснення, в яких просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» Бухеник І.Б. в судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у поданих заявах по суті. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 110 КЗпП України, статті 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі №6-1395цс16 всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно абзацу 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абзаців 1-4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Встановлено, що у період з 9 червня 2003 року по 31 жовтня 2023 року позивач, ОСОБА_1 , знаходилась у трудових відносинах з відповідачем АТ «Українська залізниця», зокрема з 21 серпня 2017 року на посаді старшого ревізора відділу внутрішнього аудиту управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Львівська залізниця» департаменту внутрішнього аудиту та контролю, що підтверджується записами у трудовій книжці серія НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 18 серпня 2017 року № 1972/ос ОСОБА_1 переведено на посаду старшого ревізора відділу внутрішнього аудиту управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Львівська залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю ПАТ «Укрзалізниця».

У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року зупинена робота структурних підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця», які не виконують критично важливі задачі.

Наказом AT «Укрзалізниця» від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В встановлено режим простою з 24 лютого 2022 року до відміни для працівників апарату управління AT «Укрзалізниця» відповідно до додатка 1, у тому числі для позивача, встановлено режим простою 24 лютого 2022 року - 28 лютого 2022 року.

Наказом AT «Укрзалізниця» від 24 березня 2022 року № Ц-42/12-В внесено зміни до додатку 1 до наказу від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В «Про запровадження режиму простою», та викладено його у новій редакції. Згідно з додатком 1 до наказу від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В (в редакції наказу від 24 березня 2022 року № Ц-42/12-В) позивачеві встановлено режим простою 24 лютого 2022 року - 28 лютого 2022 року; 01 березня 2022 року - 31 березня 2022 року.

Наказом AT «Укрзалізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос припинено простій, введений наказом від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6 (зі змінами) працівникам Департаменту внутрішнього аудиту та контролю, з дати, зазначеної у додатку 1 до цього наказу, а також призупинено дію трудових договорів з працівниками Департаменту внутрішнього аудиту та контролю з дати, зазначеної у додатку 1 до цього наказу, до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Відповідно до додатку до вказаного наказу AT «Укрзалізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос, з позивачем призупинено дію трудового договору з 06 травня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні, чим фактично її відсторонено від роботи.

Наказом AT «Укрзалізниця» від 11 липня 2022 року № Ц-42/38 внесено зміни до додатку 1 до наказу від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В «Про запровадження режиму простою» (зі змінами), та викладено його у новій редакції. Згідно з додатком 1 до наказу від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В (в редакції наказу від 11 липня 2022 року № Ц-42/38) позивачеві встановлено режим простою 24 лютого 2022 року - 28 лютого 2022 року; 01 березня 2022 року - 31 березня 2022 року; 01 квітня 2022 року - 30 квітня 2022 року; 01 травня 2022 року - 05 травня 2022 року.

Рішенням Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації від 30 січня 2023 року ОСОБА_1 не призначено державну соціальну допомогу, як одинокій матері ОСОБА_3 , 2009 року народження, з причин: у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці в періоді, за який враховується дохід.

10 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до АТ "Українська залізниця" із заявою, в якій просила поновити дію трудового договору, призупиненого відповідно до наказу від 04 травня 2022 року № 483/ос.

З витягу з протоколу № А-10/4-23 засідання наглядової ради АТ «Українська залізниця» від 23 лютого 2023 року вбачається, що прийнято рішення ліквідувати структурний підрозділ Департамент внутрішнього аудиту та контролю даного товариства.

31 жовтня 2023 року наказом АТ «Укрзалізниця» № 2004/ос від 27.10.2023 ОСОБА_1 була звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Встановлено, що у день звільнення ОСОБА_1 отримала розрахунок належних їй сум при звільненні, включаючи суму розрахунку за невикористані 63 дні відпустки в розмірі 35 274,91 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Вказане положення кореспондується і з положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до якої, відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством.

Не погоджуючись з наказом про призупинення дії трудового договору, ОСОБА_1 його було оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2024 року у справі № 444/2538/23, провадження № 2/444/841/2023, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» №483/ос від 04.05.2022 року «З особового складу» та Додаток до нього в частині призупинення дії трудового договору зі старшим ревізором Відділу внутрішнього аудиту Управління внутрішнього аудиту та контролю Регіональної філії «Львівська залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату в розмірі 442805,00 грн за період з 06 травня 2022 року по 31 жовтня 2023 року, як оплату за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі № 444/2538/23, провадження № 22-ц/811/153/24, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2024 року у справі № 444/2538/23, провадження № 61-7113св24, у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовлено. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляійного суду від 01 квітня 2024 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року.

Розраховуючи кількість днів, за які підлягає стягненню компенсація відпусток, ОСОБА_1 нараховує 115 днів, з яких 20 днів додаткової відпустки, яка надається працівникам з ненормованим робочим днем: за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 7 днів (з них компенсовані відповідачем 7 днів), за період з 01.12.2021-30.11.2022 - 7 днів (з них компенсовані відповідачем 2 дні) та за період з 01.12.2022-31.10.2023 - 6 днів (не компенсовані відповідачем).

Станом на день звільнення ОСОБА_1 31 жовтня 2023 року діяв наказ про призупинення з нею дії трудового договору, у зв`язку з чим з 06 травня 2022 року до 31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 не працювала та не отримувала заробітну плату.

Таким чином, вказаний період при нарахуванні виплат при звільненні ОСОБА_1 у розрахунковий період включено не було: у періоді з 01 грудня 2021 року - 30 листопада 2022 року відповідачем було нараховано та компенсовано ОСОБА_1 лише 2 дні, а за період з 01 грудня 2022 року - 31 жовтня 2023 року - не нараховано взагалі, оскільки остання фактично не виконувала роботу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про відпустки" до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються, зокрема, 1) час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка; 2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (у тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу). До стажу роботи, що дає право на щорічні додаткові відпустки (статті 7 та 8 цього Закону), зараховуються, зокрема, 1) час фактичної роботи із шкідливими, важкими умовами або з особливим характером праці, якщо працівник зайнятий у цих умовах не менше половини тривалості робочого дня, встановленої для працівників даного виробництва, цеху, професії або посади; 2) час щорічних основної та додаткових відпусток за роботу із шкідливими, важкими умовами і за особливий характер праці; 3) час роботи вагітних жінок, переведених на підставі медичного висновку на легшу роботу, на якій вони не зазнають впливу несприятливих виробничих факторів.

Отже, включення позивачем до кількості днів, за які підлягає стягненню компенсація відпусток, за всі зазначені вище періоди не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про відпустки», оскільки до стажу роботи зараховується час оплаченого вимушеного прогулу, спричинений у тому числі незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу. В даному випадку не мало місце незаконне звільнення чи переведенням на іншу роботу. З огляду на наведені вище обставини до кількості днів, за які підлягає стягненню компенсація відпусток, позивачем також включено 9 днів додаткової відпустки за вислугу років, з яких відповідачем було компенсовано 4 дні (за період з 01.12.2020-30.11.2021 - 3 дні, та за період з 01.12.2021-30.11.2022 - один день).

Однак, виходячи зі змісту статті 4 Закону України «Про відпустки», додаткова відпустка за вислугу років не входить до щорічної відпустки, а належить до «інших відпусток», які можуть бути встановлені законодавством, колективним договором, угодою або трудовим договором, отже її виплата не є обов`язковою відповідно до імперативних вимог закону. Тим не менше, частина такої відпустки була нарахована та виплачена відповідачем (за винятком періоду, коли позивачка фактично не працювала у зв`язку з призупиненням дії її трудового договору).

Пунктом 2.2.10. Колективного договору, укладеного між керівництвом Державної адміністрації залізничного транспорту України і профспілковим комітетом апарату Укрзалізниці на 2002 - 2006 року, передбачено надавати працівникам апарату Укрзалізниці при виході у щорічну відпустку (тривалість якої не менше 14 календарних днів) матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки).

Суд бере до уваги витяг з протоколу № Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ "Укрзалізниця" від 14.03.2022 "Про деякі питання оплати праці працівників АТ «Укрзалізниця». Зокрема, п. 1.1.4 вказаного рішення вирішено на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, керівникам регіональних філій, структурних (виробничих) підрозділів, апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію наступного заходу: інші додаткові виплати, що передбачені галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики.

Із листа АТ "Українська залізниця" ОСОБА_1 від 07.02.2023 вюачається, що її звернення від 27.12.2022 стосовно надання матеріальної допомоги на оздоровлення на 2022 рік розглянуто та повідомляється, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні (зі змінами), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні. Враховуючи вплив таких факторів, як скорочення обсягів перевезень, зростання кредитних ризиків, критичний стан основних виробничих фондів (особливо енергетичних), недостатні темпи відновлювальних процесів, зруйнованих основних фондів, викликаних війною з російською федерацією, критичне зростання вартості енергоносіїв та інших першочергових витрат, правлінням AT «Укрзалізниця» було прийнято рішення щодо призупинення додаткових виплат працівникам Товариства, зокрема матеріальної допомоги на період дії правового режиму воєнного стану в Україні (протокол засідання правління AT «Укрзалізниця» від 14.03.2022 № Ц-54/31 Ком.т.).

Таким чином, в даному випадку виплата матеріальної допомоги на оздоровлення призупинена на період дії воєнного стану та не виплачується працівникам АТ «Укрзалізниця», що узгоджується зі ст. 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до якої на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Окрім цього, ОСОБА_1 у 2022 та 2023 роках не перебувала у щорічній відпустці (тривалість якої не менше 14 календарних днів), що також вказує на відсутність у неї права на отримання матеріальної допомоги за вказані роки.

Зважаючи на наведене у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивача компенсації за невикористану відпустку, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід відмовити за безпідставністю таких.

У зв`язку із відмовою у задоволенні вищевказаних позовних вимог вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене вище в комплексі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити у повному обсязі.

З урахуванням того, що в позові відмовлено повністю, процесуальні витрати у виді судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення компенсації за невикористану відпустку, допомогу на оздоровлення та вихідну допомогу при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення суми завданої моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (тел. 05, адреса 03150, м. Київ, вул Єжи Гедройця, буд 5, , електронна пошта: , електронний кабінет наявний).

Повне рішення складено 12 грудня 2024 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.