Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що йому за рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Ужгорода від 30.12.1993 видано ордер на житлове приміщення серії УЖ №004370 на сім`ю з 5 чоловік, а саме: йому, як наймачу ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 (дружині), ОСОБА_4 (доньці), ОСОБА_2 (сину), ОСОБА_5 (доньці), була надана 4-х кімнатна квартира АДРЕСА_1 , де вони мешкали з 30.12.1993.

Станом на 01.11.2024 згідно з довідкою про кількість зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, виданою Департаментом забезпечення надання адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 01.11.2024 №6244/03.4-21, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживає в житловому приміщенні, а саме в квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців без поважних причин, а саме, з 01.12.2013, про що складено акти про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації осіб в житловому приміщенні АДРЕСА_1 від 14.11.2024 №1040 за підписом директора ТОВ «Управління житлом».

Зазначає, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 понад 6 місяців, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться.

Крім того, ОСОБА_2 виїхав за кордон на постійне місце проживання в кінці 2013 року.

Факт відсутності проживання за місцем реєстрації ОСОБА_2 понад 6 місяців, без поважних причин, а саме з кінця 2013 року можуть підтвердити наступні свідки: ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 ; ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 ; ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , серія та номер паспорта НОМЕР_3 .

Крім того, є заява самого відповідача ОСОБА_2 про те, що він не проживає за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_5 , понад 6 місяців, а саме з кінця 2013 року. У своїй заяві відповідач просить виписати його з житлового приміщення АДРЕСА_1 .

Як зауважує позивач, також факт непроживання за місцем реєстрації більше 6 місяців без поважних причин відповідача ОСОБА_2 , а саме з 01.12.2013, підтверджується довідкою, виданою за підписом директора ТОВ «Управління житлом» Ленчака В.Я.

Наголошує, що ОСОБА_2 з 01.12.2013 не проживає за місцем своєї реєстрації, а саме, за адресою: АДРЕСА_5 . Даний факт підтверджується довідкою виданою за підписом директора ТОВ «Управління житлом» Ленчака В.Я., письмовими показами свідків: громадянки ОСОБА_6 , громадянки ОСОБА_7 , громадянки ОСОБА_8 , актом про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації та заявою самого відповідача.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою, понад 10 років без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому він, ОСОБА_1 , як наймач житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, позивач просить суд: визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 ; зобов`язати Департамент забезпечення надання адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради зняти ОСОБА_2 з реєстрації житлового приміщення, а саме, з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позову просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Ужгорода від 30.12.1993 позивачу ОСОБА_1 , як наймачу, видано ордер на житлове приміщення серії УЖ №004370 у квартирі АДРЕСА_1 на сім`ю з п`яти чоловік, а саме: позивачу та членам його сім`ї: ОСОБА_3 (дружині), ОСОБА_4 (доньці), ОСОБА_2 (сину), ОСОБА_5 (доньці).

Відповідно договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад народних депутатів, державних підприємствах і установ, кооперативних і громадських організацій Української УРСР від 26.09.2024, укладеним між управлінням будинкам АДРЕСА_6 та ОСОБА_1 , останньому як наймачеві здано в користування жиле приміщення в квартирі АДРЕСА_1 .

Актом про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації від 14.11.2024 (зареєстрованим 18.11.2024 за №1040), складеним директором ТОВ «Управління житлом» та підписаним сусідами ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 01.12.2013.

Згідно з довідкою від 18.11.2024 №1041, виданою директором ТОВ «Управління житлом», ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 . Разом з ним зареєстрована дружина ОСОБА_3 , 1960 р.н. Син ОСОБА_2 , 1985 р.н., не проживає з 01.12.2013 згідно з актом від 18.11.2024.

Відповідно до довідки від 01.11.2024 №6244/03.4-21, виданою Департаментом забезпечення надання адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, станом на 01.11.2024 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріали справи містяться копії письмових заяв ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 11.11.2024, якими підтверджено, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації за адресою: квартира АДРЕСА_1 , з кінця 2013 року.

Також матеріали справи містять копію письмової заяви ОСОБА_2 від 08.11.2024, згідно з якою ним підтверджено, що за місцем реєстрації він ен проживає з кінця 2013 року, просить його виписати з місця реєстрації.

Згідно з відповіддю №925585 від 26.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 значить зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява №30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

У разі виникнення спірної ситуації, що стосується власника та осіб, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 Цивільного кодексу України.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Одночасно, стаття 72 Житлового кодексу України визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також згідно з частиною першою статті 71 Житлового кодексу України жиле приміщення за тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається протягом шести місяців.

Разом з тим, відповідно до статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Як встановлено судом, відповідач не проживає у квартирі, наймачем якої є позивач, понад десять років і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даній квартирі не наведено, а тому, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача у цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Разом з тим, позовна вимога позивача про зобов`язання Департаменту забезпечення надання адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради зняти відповідача з реєстрації житлового приміщення до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 за № 265, а також вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом, є підставою для внесення змін до реєстру територіальної громади, зокрема про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування).

Відтак, права позивача на зняття відповідача з реєстраційного обліку станом на день ухвалення рішення не є порушеним, оскільки до уповноваженого на такі дії органу він не звертався.

Відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 383, 405 ЦК України, ст. 64, 71, 72 ЖК України, ст. ст. 4, 13, 89, 142, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273,279, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 12 грудня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик