Справа № 530/1957/24
Номер провадження 2/530/582/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого -судді Должко С.Р., секретаря Тараненко Т.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Зіньків цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул.Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області; ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В Зіньківському районному суді Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул.Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області; ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

У підготовче засідання учасники справи: позивач, ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та надіслав клопотання про виключення зі складу відповідачів Зіньківську міську раду, позовні вимоги підтримав, представник відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області за довіреністю Тюріна Ю.В. не з`явилася, 05.12.2024 року нідіслала клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати з Зіньківської державної нотаріальної контори спадкову справи відносно ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та про наявність чи відсутність заповітів складених останньою та витребувати з Зіньківського відділу ДРАЦС СХ МРУМЮ актовий запис про народження ОСОБА_4 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали поданих клопотань, приходить до переконання про необхідність виключення зі складу учасників справи Зіньківську міську раду та відмови в задоволенні клопотання про витребування доказів з огляду на наступне.

Частиною першою статті 84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно п. 2 ч. 2 ст.84ЦПКУкраїни у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.84ЦПКУкраїни у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вбачається з матеріалів справи представник відповідача не звертався до Зіньківського ДНК та відділу ДРАЦС з клопотанням про витребування доказів, та не зрозуміло які виникли труднощі в учасника справи в їх отриманні, вказане свідчить про те, що подаючи клопотання про витребування доказів до суду представником відповідача є намаганням відповідача ввести суд в оману та сформувати штучні докази щодо неможливості самостійного отримання таких.

Враховуючи, що подане клопотання не містить доказів безуспішності вжитих позивачами заходів для отримання доказів, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б стверджували що представник відповідача дійсно звертався з вказаним клопотанням про витребування доказів, таке було отримано та йому було дійсно відмовлено або не надано таких доказів. Відтак, в задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити за безпідставністю.

Що стосується клопотання позивача про виключення зі складу відповідачів Зіньківську міську раду, то суд зазначає :

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору являється право власності на домогосподарвство після смерті ОСОБА_5 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_1 та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована на території Лютенськобудищанського старостинського округу, спірний житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , а тому дані обставини виключають можливість бути потенційним власником спадкового майна орган місцевого самоврядування в особі Зіньківської міської ради. Тому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, позивач не підтримує своїх вимог до відповідача Зіньківської міської ради та просить виключити її зі складу відповідачів.

Також ст. 51 ЦПК України врегульовано, що позивач має право залучити або замінити відповідача до закінчення підготовчого провадження.

Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи зазначене суд вважає що клопотання позивача про виключення Зіньківської міської ради зі складу відповідачів підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п.41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно даної справи розумність таких інтервалів обумовлюється тривалістю перебування справи у суді, а саме з 13.09.2024 року, положеннями статей 189, 210 ЦПК України, де визначені строки проведення підготовчого засідання та розгляду справи по суті. Також суд бере до уваги, що відповідач обізнаний про дану справу, оскільки отримував копію позовної заяви.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно ч. 5 ст. 200 ЦПК України, суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

У підготовчому судовому засіданні у відповідності до ст. 189 ЦПК України виконано завдання підготовчого провадження, у зв`язку із чим, судом поставлено на обговорення питання про закриття підготовчого засідання.

У підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку.

В підготовчому судовому засіданні остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та склад учасників судового процесу, з`ясовано заперечення проти позовних вимог, визначено обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрано відповідні докази, а також вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а відтак, з урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п.15 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Між тим, суд першої інстанції пояснює наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

Європейський Суд з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством. Суд звертає увагу на те, що з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Должко С.Р. надійшло 1242 справи, а з 01.01.2020 по 31.12.2020 внаслідок автоматизованого розподілу до судді Должко С.Р. надійшло 909 справ, а з 01.01.2021 по 31.12.2021 надійшло 1397 справ, а з 01.01.2022 по 31.12.2022 надійшло 1319 справ, а з 01.01.2023 по 31.12.2023 надійшло 1257 справ, а з 01.01.2024 по 10.12.2024 надійшло 1465 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування судді, яка перебуває у відрядженні і т.п.), суд першої інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду та розглянути у строки, передбачені національним законом.

Керуючись ст. ст. 189, 196-198 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Виключити зі складу відповідачів - Зіньківську міську раду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Зіньківської міської ради, місце знаходження: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області; ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

У задоволенні клопотання представника відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області за довіреністю Тюріної Ю.В. про витребування доказів - відмовити.

Закрити підготовче засідання за уточненими позовними вимогами ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Призначити справу до судового розгляду по суті на 10 грудня 2024 року о 13 годині 10 хвилин.

Викликати учасників судового процесу по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р. Должко