Справа № 718/2658/24
Провадження 2/718/673/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2024 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням змінених вимог, в розмірі по 2 500 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на свою користь в розмірі по 4 000 грн щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку тобто до 24.07.2025.

На обґрунтування позовних вимог вказала, що з 10.10.2019 перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка Соломія. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, вихованням, матеріальним забезпеченням та в цілому життям своїх дітей не цікавиться. Усі питання щодо виховання та матеріального забезпечення сина та дочки вирішуються позивачем. Відповідач у добровільній формі відмовляється надавати матеріальну допомогу.

Зазначає, що сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.

З посиланням на відповідні правові норми ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував відзив, який мотивований тим, що він має змоги платити аліменти в розмірі 2 563 грн на дітей, оскільки непрацевлаштований, альтернативного джерела доходу не має, на його утриманні перебувають дідусь та бабуся похилого віку. Щодо вимоги на утримання позивачки вказав, що не має змоги сплачувати ці аліменти та просив відмовити з тих мотивів, що остання працевлаштована та отримує дохід.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані у справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

10.10.2019 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Вашківецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 33.

Відповідно до ухвали суду № 718/1740/24 від 11.07.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено у зв`язку із наданням строку на примирення. Доказів розірвання шлюбу суду не надано.

У шлюбі 03.06.2020 народився син ОСОБА_3 та 24.07.2022 дочка Соломія, батьками яких зазначені сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.06.2020 та копією витягу з акта про народження № 376 Ч.1 С.А./рік 2022, який виданий префектурою м.Удіне.

З довідки № 02.02-17/195 від 24.04.2024, яка видана виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає разом з малолітніми дітьми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Діти знаходяться на її утриманні.

Відповідно до довідки № 152 від 19.06.2024, яка видана ЦНАП Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, відповідач ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 . До складу його сім`ї входять - дідусь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бабуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з довідкою № 54 від 23.05.2024, яка видана КНП «Вашківецькою ЛРПД», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться на «Д» обліку у психіатра з діагнозом «F 01.9 - Інша судинна деменція». Потребує постійного стороннього догляду.

З довідки № 851 від 19.06.2024, яка видана ЦНАП Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 15.06.2022 ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, ІТД на території громади не займається.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено статтею 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Оскільки діти проживають разом з матір`ю, а відповідач є їхнім батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина та дочки.

При цьому, розмір аліментів визначений законом як мінімально допустимий для мінімального матеріального забезпечення дитини, і не може братися судом в основу прийнятого рішення.

Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Судом не встановлено, що відповідач має сталий заробіток, що він є непрацездатним, а також чи має він реальну можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Окрім того, суд не бере до уваги посилання відповідача, що на його утриманні перебувають дідусь та бабуся похилого віку, оскільки ним доведено лише факт, що вони пенсіонери та дідусь перебуває на обліку у лікаря психіатра. Ним не надано доказів на підтвердження понесених витрат на їхнє утримання лікування, оплату комунальних послуг за адресою спільного проживання та не зазначено інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Окрім того, п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України не відносить до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, - наявність у платника аліментів непрацездатних діда і баби.

До того ж факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи описане, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням потреб дитини відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, розмір аліментів слід визначити у розмірі по 2 300 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття, і такий розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

В судовому засіданні не здобуто доказів матеріального становища позивачки.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Так, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.

Згідно з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Верховний Суд в постанові у справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Зважаючи на викладене вище, а саме, що: вихованням дітей одним з батьків (в даному випадку мати виховує сина та дочку самостійно), коли інший проживає окремо, що створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, а особливо на перших роках їх життя, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного; позивачка здійснює догляд за дитиною дворічного віку та фактично не має можливості працювати, однак має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років; відповідач є працездатною особою; будь-яких доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів на дружину, відповідачем не надано; у матеріалах справи відсутні докази про неможливість надання відповідачем утримання дружині до досягнення дитиною трьох років, тому суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліментів на утримання позивачки до досягнення дочкою сторін трьох років, у розмірі по 1 000 грн. щомісяця, і це не буде надмірним для відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за дві вимоги майнового характеру на суму 2 147,20 грн.

Керуючись ст. ст.75 ,84, 180, 184 СК України, ст.ст.4-5, 12, 76-83, 141, 164, 280-282 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 300 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.08.2024 до досягнення повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн щомісячно, починаючи з 12.08.2024 і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судовий збір на суму 2 147,20 грн.

Рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення чи з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Василь Скорейко