Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

20.11.2024Справа №607/20310/24

20 листопада 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

- сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Великогаївської сільської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на частину вищевказаного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування вимог позивач зазначила, що її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 23 січня 1988 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». Спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору, який складався з трьох членів, головою якого був ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів належний йому житловий будинок в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , однак останні спадщини за заповітом не прийняли. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Спадкоємцем майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Тернопільсько районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №459/2021 після смерті ОСОБА_6 за заявою її сина ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини за заповітом. 24 вересня 2021 року вона звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. 24 жовтня 2022 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір про поділ спадщини, згідно з умовами якого спірне будинковолодіння переходить їй.

Постановою державного нотаріуса від 04 березня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне жибудинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вказаного нерухомого майна спадкодавцю.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Державного нотаріального архіву Тернопільської області копію матеріалів спадкової справи №586/2005 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано у Тернопільської районної державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи №459/2021 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача - адвокат Тиханська Т.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 01 червня 1960 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 01 червня 1960 року, виданим Козівською сільською радою Велико Борківського районного РАЦС. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1 , батьками якої зазначено « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05 червня 1969 року.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1991 року, виданого Виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області та реєстрованого напису на документів про право особистої власності за №157 від 30 березня 1991 року вбачається, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки Великогаївської сільської ради за №314 від 28 жовтня 2024 року, станом на 01 липня 1990 року та до 15 квітня 1991 року в житловому будинку (колгоспному дворі) по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_12 - голова двору та ОСОБА_6 - дружина.

Як вбачається з інформаційної довідки Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації за №1509 від 06 грудня 2021 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1991 року, виданого Тернопільською районною радою та записаного в реєстрову книгу №2 за реєстровим №157.

З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №1508 від 06 грудня 2021 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як слідує з технічного паспорту на будинок садибного типу від 13 грудня 2021 року, виготовленого КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації», загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 85,9 кв.м., житлова - 52,3 кв.м.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_5 - голова двору та ОСОБА_6 - дружина.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належало по 1/2 частці будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Баворівської сільської ради, яким заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями в с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 21 вересня 2021 року, виданим повторно Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №2.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на належну йому 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Великогаївської сільської ради за №381 від 12 вересня 2021 року, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована дружина ОСОБА_6

11 жовтня 2005 року Тернопільською районною держнотконторою заведено спадкову справу за №586 після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_6 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

11 жовтня 2005 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. на ім`я ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, які належали померлому ОСОБА_5 .

Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №586 встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_6 , яка у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті останнього шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Окрім того, частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений 21 липня 2008 року секретарем виконавчого комітету Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №248, яким заповіла належну їй земельну ділянка, площею 1,88 га ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 01 липня 2021 року, виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №85.

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом та за законом на належне їй майно, у тому числі на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема на частину успадковану після смерті ОСОБА_5 та частину належну останній, як члену колишнього колгоспного двору.

24 вересня 2005 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №459/2021 після смерті ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом.

24 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до нотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 .

Згідно довідки Великогаївської сільської ради за №364 від 19 вересня 2021 року, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею ніхто не був зареєстрований.

24 жовтня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 24 жовтня 2022 року. Згідно умов вказаного договору, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її сину ОСОБА_2 переходить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8813 га, яка розташована на території Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Дочці ОСОБА_1 переходить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

Вказаний договір підписано особисто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

01 березня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 частково оформили спадкові права після смерті ОСОБА_6 , отримавши 01 березня 2024 року свідоцтва про право на спадину за законом на земельну ділянку та недоотриману пенсію.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районною державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 04 березня 2024 року за №502/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_5 - голова двору та ОСОБА_6 - дружина.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, кожному членам колгоспного двору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належало по 1/2 частині будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була фактично прийнята спадкоємцем, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Однак особи визначені у заповіті спадщини після смерті ОСОБА_5 не приймали, у зв`язку з чим спадкування після смерті ОСОБА_5 здійснювалось за законом.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_6 , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи.

Інші спадкоємці спадщину не приймали.

Таким чином, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 успадкувала належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке належало померлому як члену колишнього колгоспного двору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за заповітом та за законом, у тому числі на належне їй будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 подав державному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці за законом першої черги, шляхом подання нотаріусу у встановлений законом строк заяв про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

24 жовтня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про поділ спадщини, згідно з яким до позивача перейшло право на спадкування спірного будинковолодіння після смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 успадкувала належне їй 1 будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідачі: Великогаївська сільська рада, вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ - 04394875;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Треті особи: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 30 листопада 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька