Провадження № 2/752/1862/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Ахмеяна Б.А.

в місті Києві в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

25.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

Провадження у справі відкрито 28 вересня 2023 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 23 жовтня 2024 року сторони відсутні, позивач 20.06.2024 року судом отримано заяву позивача від 02.05.2024 року про закриття провадження у справі, повернути судовий збір сплачений при зверненні до суду з позовом.

Наразі заявлений ОСОБА_1 позов про усунення перешкод у користуванні майном, заявлений до ОСОБА_2 не підтримує.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Отже, саме по собі подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Підстав для неприйняття відмови позивача ОСОБА_1 від позову судом не встановлено, а правилами п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову.

А відтак, беручи до уваги, що відповідно до вимог процесуального законодавства подати заяву про відмову від позову позивач має на будь-якій стадії процесу, враховуючи, що позивач скористався своїм правом, суд приймає відмову ОСОБА_1 від позову про усунення перешкод у користуванні майном, заявленим ним до ОСОБА_2 , оскільки така заява не суперечить закону і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб та вважає за необхідне в зв`язку з цим закрити провадження по справі.

За ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання позивача в частині стягнення судових витрат слід задовольнити частково, а саме повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого ним при подачі позову та стягнути 50% сплаченого судового збору з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49, 142 ч. 1, 3, ст. 206, 255, 256 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, - закрити, у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків сплаченого ним судового збору, а саме 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 50 копійок згідно квитанції про сплату №3908-1775-1533-1141 від 23.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на відшкодування понесених судових витрат 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 50 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття 355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (стаття 354 ЦПК України).

Суддя: Плахотнюк К.Г.