Справа № 183/2971/24
№ 2/183/2249/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Болкарьової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганна Василівна про визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганна Василівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м. Позивач постійно проживав разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року, одразу після смерті батька, а з 06.10.2023 року, він зареєструвався за вказаною адресою. Відповідач по справі - ОСОБА_2 ще в 2005 році виїхала до Республіки Саха (Якутія) РФ де вийшла заміж, отримала там громадянство, і постійно з вказаного часу проживає на території РФ, тобто за межами України. У зазначений законодавством строк, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, а потім про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , але постановою нотаріуса йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/4 частку спадкового майна на підставі ст. 1241 ЦК України, в зв`язку з тим, що як пояснив нотаріус, за життя мати склала заповіт, згідно якого усе майно вона заповіла ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою позивача. Про сам заповіт позивачу нічого не було відомо. До смерті ОСОБА_3 останній раз ОСОБА_2 була в Україні приблизно в 2014-2015 році, після чого потім один раз приїздила перед самим початком війни. Після смерті матері позивач одноособово займався похованням, відповідач ОСОБА_2 навіть не приїхала на похорон. Позивач вважає, що все спадкове майно повинно належати йому, оскільки відповідач ОСОБА_2 з 2005 року на території України не проживає, після смерті матері до України не приїжджала, позивач впевнений що заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 не подавала, і не збирається приймати спадщину. У зв`язку з тим, що іншим чином ніж рішенням суду позивач не може захистити свої права, вимушений звернутися до суду з позовом.
Відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
27 травня 2024 року за заявою представника позивача ухвалою суду витребувані докази у справі.
20 червня 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, подавши заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видало свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 26 січня 2021 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , про що відділомреєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 01 квітня 2008 року складений актовий запис №304.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 березня 1050 року, а/з №22, виданого Василівським сільРАЦС Лебединського району Сумської області, вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Позивач з 2008 року мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , про що головою квартального комітету Кузнєцовим В.Л. 02.10.2023 року видано відповідну довідку, а 06 жовтня 2023 року ОСОБА_5 зареєструвався за вказаною адресою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 06.10.2023 року.
ОСОБА_1 поховав ОСОБА_3 на цвинтарі по АДРЕСА_2 , що стверджується копією свідоцтва про поховання № 70/21 від 24 січня 2021 року.
З акту, складеного комісією квартального комітету № 11 від 11 жовтня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , але фактично не проживає за вказаною адресою останні двадцять років.
Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14 жовтня 2024 року повідомлено, що за останні п`ять років міститься інформація про те, що ОСОБА_6 03 січня 2022 року в`їхала на територію України, а 06 січня 2022 року виїхала з території України в пункті пропуску - Гоптівка.
З копії спадкової справи № 43 за 2021 рік, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що:
- 23 березня 2021 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся позивач ОСОБА_1 ;
- 28 жовтня 1976 року за договором купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 придбала будинок АДРЕСА_1 , право власності на вказаний будинок зареєстроване у БТІ за № 8200-60;
- 28 лютого 2003 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В. за реєстровим № 2-738, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 ;
- 09 червня 2022 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 звернувся ОСОБА_1 . В той же день йому було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно - 1/4 частину вищевказаного домоволодіння;
- 23 березня 2021 року за вих. № 1021 виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, видана довідка, з якої вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою також зареєстрована ОСОБА_2 ;
- 09 червня 2022 рокуприватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г.В на ім`я ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на 1/4 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58, 5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м.; яке згідно витягу з ДРРП зареєстроване у встановленому законом порядку. Щодо 3/4 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що увійшли у спадкову масу, то свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 3/4 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що увійшли у спадкову масу, та на які свідоцтво про право на спадщину не видавалося, через те, що спадкоємець за заповітом - відповідач у справі у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, на момент смерті, або останній рік життя зі спадкодавцем не проживав.Однак через те, що відповідач незнявся з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 - нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину позивачеві на вказані 3/4 частин спадкового майна.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. ст.1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
Статтею 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.
Згідно 1, 2 абзацу ч. 5 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належали на праві власності ОСОБА_3 , право власності на який у встановленому законом порядку було зареєстроване.
Після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно.
Спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким усе належне їй на момент смерті майно заповіла відповідачу. Відповідач у встановлений законодавством строк з заявою про прийняття спадщини не звернувся, за зареєстрованим місцем проживання, де також мешкав спадкодавець - поАДРЕСА_1 , більше десяти років не мешкає. Згідно відомостей прикордонної служби за останні п`ять років - ІНФОРМАЦІЯ_7 рокуОСОБА_6 в`їхала на територію України, а 06 січня 2022 року виїхала з території України.
Таким чином, в результаті неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, право на спадкування одержують спадкоємці за законом в порядку черговості.
Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивач, який своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
А тому позовні вимоги позивача про визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58, 5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганна Василівна про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58, 5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса електронної пошти: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса електронної пошти: відсутня).

Третя особа:Приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганна Василівна (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

Рішення суду складено і підписано 11 листопада 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко