справа № 367/94/23 головуючий у суді І інстанції Одарюк М.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Данилейко Є.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, спільною власністю подружжя позивача та ОСОБА_1 ; виділити у власність в натурі частину автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію дійсної ринкової вартості частини автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору у розмірі 251 287,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 серпня 2020 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 . Фактично спільно сім`єю з відповідачем проживали з 26 грудня 2015 року. Шлюб згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2022 року було розірвано.16 березня 2021 року в період шлюбу та за спільні кошти придбали автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору. Вказане майно є набутим в період зареєстрованого шлюбу і має статус спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 травня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині виділення ОСОБА_3 у власність в натурі частину автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , cірого кольору. Змінити рішення, визнавши в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Volkswagen Golf, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , вказує, що автомобіль є неподільним майном і виділення в натурі його частини є неможливим, а також не може бути одночасно і виділено стороні частину майна, і зобов`язано другу сторону сплатити їй грошову компенсацію за цю частину майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , зазначає, що вона не заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 серпня 2020 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.5).

За час спільного життя у шлюбі набуте спільне майно: автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с.6).

Згідно копії звіту про оцінку транспортного засобу № 17.11/22 від 17 листопада 2022 року розрахунок середньої ринкової вартості автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, на дату оцінки складає 502 575,00 грн ( а.с.7-11).

Зазначені обставини сторони не заперечують.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодиться з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Правилами ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1-2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Отже, ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Системне тлумачення ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині виділення ОСОБА_3 у власність в натурі частину автомобіля, суд першої інстанції невірно визначив і застосував норми матеріального права, які підлягали до застосування, оскільки, як вірно вказує апелянт, визнав за позивачем право власності на частину автомобіля та стягнув на її користь вартість частини автомобіля.

Зазначене фактично свідчить про отримання позивачем у власність всього автомобіля. При цьому суд першої інстанції не звернув уваги, що позов подано про поділ майна, а не про визнання права власності на автомобіль за позивачем.

З огляду на викладене, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення та постановлення нового судового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до відхилених позовних вимог, а саме у розмірі 1 884,67 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_6 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію частини дійсної ринкової вартості автомобіля Volkswagen Golf Д.Н.З. НОМЕР_7 , 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору в розмірі 251 287,50 грн. (двісті п`ятдесят одна тисяча двісті вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_9 судовий збір у розмірі 1 884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривень 67 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.