Справа № 441/456/24 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1637/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 11 березня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-7148030, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. ТОВ «Качай Гроші» виконало умови договору та надало відповідачці ОСОБА_1 кредит на умовах, передбачених кредитним договором, а відповідачка зобов`язувалась повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

30 серпня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 30 серпня 2023 року до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 30016 грн. 90 коп, з яких: 7927 грн. 50 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22089 грн. 40 коп - сума заборгованості за звичайними відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-7148030 від 11 березня 2023 року в розмірі 30016 грн. 90 коп, яку просить стягнути з відповідачки.

Крім цього, 28 лютого 2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори № 47052-02/2023 та № 47101-02/2023, які підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором.

03 липня 2023 року на підставі договору факторингу № 3072023 ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило право вимоги за кредитними договорами № 47052-02/2023 та № 47101-02/2023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», а останнім в свою чергу 27 жовтня 2023 року укладено договір факторингу № 27102023 із ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників до означеного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 39 740 грн. 00 коп., з яких: 10600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 29140 грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 41182 грн. 00 коп., з яких: 10700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 30482 грн. сума заборгованості за відсотками. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 39 740 грн. 00 коп., за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023року в розмірі 41182 грн. 00 коп., яку просить стягнути з відповідачки.

Крім цього, 15 березня 2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Товариство) та ОСОБА_1 укладено договір позики № 78437927, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором.

14 червня 2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого товариствоо передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариству права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10 від 21 вересня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 36000 грн. 00 коп., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 78437927 від 15 березня 2023 року в розмірі 36 000 грн..

Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00-7148030 від 11 березня 2023 року в розмірі 30 016 грн. 90 коп, за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 39 740 грн. 00 коп., за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 41182 грн. 00 коп. за договором позики № 78437927 від 15 березня 2023 року в розмірі 36 000 грн. 00 коп.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 30 016 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором № 007148030 від 11.03.2023; 39 740 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28.02.2023; 41 182 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28.02.2023 та 36 000 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики № 78437927 від 15.03.2023, а всього 146 938 (сто сорок шість тисяч девятсот тридцять вісім) грн. 90 коп. заборгованості.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 18 коп.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що в позовній заяві не наведено підстав розрахунку процентів після закінчення строку договору, а додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять виключно суми процентів, права вимоги яких були передані відповідачу кредитодавцями позивача.

Вважає, що право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» зі спливом строку дії договору 09 липня 2023 року; у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року 24 березня 2023 року та за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року 05 квітня 2023 року; у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 14 квітня 2023 року, тому починаючи із зазначених дат, товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом.

Окрім цього, вважає, що вимога про стягнення з відповідача 377,50 грн. суми нарахованої комісії відповідно до кредитного договору № 00-7148030 від 11.03.2023 року задоволенню не підлягає, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь та комісія суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Просять скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість:

- за кредитним договором № 00-7148030 від 11 березня 2023 року в сумі 28 690,00 грн., з яких 7 550,00 грн. сума кредиту, 21 140,00 грн. узгоджені сторонами проценти за користування кредитними коштами;

- за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в сумі 12 730,50 грн., з яких 10 600,00 грн. сума кредиту, 2 120,50 грн. узгоджені сторонами проценти за користування кредитними коштами;

- за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в сумі 12 840,50 грн., з яких 10 700,00 грн. сума кредиту, 2 140,00 грн. узгоджені сторонами проценти за користування кредитними коштами;

- за договором позики № 78437927 від 15 березня 2023 року в сумі 11 362,50 грн., з яких 9 000,00 грн. сума кредиту, 2 362,50 грн. узгоджені сторонами проценти за користування кредитними коштами, а всього 65 623,50 грн. та судовий збір.

Окрім цього, просять стягнути витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції в розмірі 6 917,37 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000,00 грн.

11 липня 2024 року до Львівського апеляційного суду через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 жовтня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 25 жовтня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 11 березня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-7148030, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону (а.с.11-16). ТОВ «Качай Гроші» виконало умови договору та надало відповідачці ОСОБА_1 кредит на умовах, передбачених кредитним договором, а відповідачка зобов`язувалась повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

30 серпня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.17-18).

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників від 30 серпня 2023 та витягу з реєстру боржників від 30 серпня 2023 до договору факторингу (а.с.19-20), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 30016 грн. 90 коп, з яких: 7927 грн. 50 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22089 грн. 40 коп - сума заборгованості за звичайними відсотками (а.с.21).

Судом також встановлено, що 28 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 47052-02/2023 та № 47101-02/2023, які підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором. (а.с.25-32).

03 липня 2023 року на підставі договору факторингу № 3072023 ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило право вимоги за кредитними договорами № 47052-02/2023 та № 47101-02/2023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», а останнім в свою чергу 27 жовтня 2023 року укладено договір факторингу № 27102023 із ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.34-38).

Відповідно акту прийому передачі реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року та витягу з реєстру боржників до означеного договору факторингу від 27 жовтня (а.с.39-40), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 39 740 грн. 00 коп., з яких: 10600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 29140 грн. сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 41182 грн. 00 коп., з яких: 10700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 30482 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.41).

15 березня 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Товариство) та ОСОБА_1 укладено договір позики № 78437927, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону (а.с.46-48). Товариство виконало умови договору і надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 та додаткові угоди № 11 від 21 вересня 2023 року і № 2 від 28 липня 2021 року, у відповідності до яких товариство передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариству права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому передачі від 21 березня 2023року та витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10 від 21 вересня 2023 року (а.с.53-54), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 36000 грн. 00 коп., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.55).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. ОСОБА_1 не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довела факт виконання зобов`язань за кредитними договорами, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства, між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 11 березня 2023 року, між ТОВ « ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 28 лютого 2023 року, між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 15 березня 2023 року було укладено електронні кредитні договори.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що вищенаведені кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Разом з цим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує проти укладених оспорюваних правочинів, не спростовує факт укладення нею вказаних договорів і отримання на підставі вказаних договорів кредитів.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Таким чином, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Тобто, відповідачка ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитними договорами перед новим кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Однак, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договорами в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував того, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

За умовами укладеного договору кредитної лінії №00-7148030 від 11 березня 2023 року (а.с. 11-14) між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 , сторони визначили, що сума кредиту становить 7 927,50 гривень, строк дії кредитної лінії 120 днів день, тобто до 09 липня 2023 року, процентна ставка в розмірі 1,5 % за перші 20 днів та в розмірі 2,5% за наступні 100 днів від суми.

Таким чином, з 09 липня 2023 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. При цьому доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять.

Також судом встановлено, що згідно договору кредитної лінії №00-7148030 від 11 березня 2023 року, п.2.2. передбачено обов`язок позичальника сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 377,50 грн., тобто позичальнику перераховується сума кредиту 7 550 грн., з вирахуванням суми сплаченої за надання кредиту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.

Аналіз умов договору кредитної лінії №00-7148030 від 11 березня 2023 року, свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 377,50 грн., встановлена в п. 2,2,1, договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що сплата позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 377,50 грн. суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів»та не підлягає стягненню з відповідача.

Отже, з огляду на те, що у відповідності до умов кредитного договору № 00-7148030 від 11 березня 2023 року позичальнику була перерахована сума кредиту в розмірі 7 550 грн., позивач має право на захист свого порушеного права у вигляді стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 28 690 грн., яка складається з 7 550 гривень заборгованість за кредитом, 21 140,00 гривень сума заборгованості за звичайними відсотками.

Договір про надання фінансового кредиту №47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року (а.с. 26-28), між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений строком на 25 днів, тобто до 24 березня 2023 року.

Згідно умов даного договору, ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику кредит у в розмірі 10 600 грн., на умовах на умовах строковості, зворотності, платності, який остання зобов`язувалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.3. передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 292% річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % (процентів) на добу.

Договір про надання фінансового кредиту №47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року (а.с. 30-32), між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений строком на 25 днів, тобто до 24 березня 2023 року.

Згідно умов даного договору, ТОВ «ФК «Інвеструм» надало позичальнику кредит у в розмірі 10 700 грн., на умовах на умовах строковості, зворотності, платності, який остання зобов`язувалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.3. передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 292% річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % (процентів) на добу.

За умовами вищенаведених договорів, сторони встановили строк кредитування до 24 березня 2023 року, однак Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Проте, колегія дійшла висновку, оскільки договором про надання фінансового кредиту №47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року (а.с. 26-28) та договором №47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року (а.с. 30-32), визначений строк їх дії 25 днів, тобто до 24 березня 2023 року, саме протягом даного строку стягувач мав право нараховувати відповідачці ОСОБА_1 передбачені цим договором відсотки.

Відповідно до п.2.3. вказаних договорів - у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений п.1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною (2.5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами.

З викладеного слідує, що оскільки протягом 25 днів (в межах строку дії Договору) позику не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 2,5% на день від суми позики.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 10 600 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 25 днів, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 по відсоткам за Договором №47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року становить: 6625 грн. (10 600*25*2,5% =6625 грн.).

За умовами договору №47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року сума кредиту становила 10 700 грн, процентна ставка у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 25 днів, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 по відсоткам за Договором №47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року становить: 6687,5 грн. (10 700*25*2,5% =6687,5 грн.).

Згідно розрахунку заборгованості, наданим позивачем, за кредитним договором № 47052-02/2023 від 28 лютого 2023 (а.с. 41) заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 39 740 грн. 00 коп., з яких: 10600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 29140 грн. сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 41182 грн. 00 коп., з яких: 10700 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 30482 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.42).

У відповідності до п.4.3 вказаних договорів - у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п.2.3. цього договору продовжуються нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (сто вісімдесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що позивачем належним чином не доведено розмір заборгованості за процентами, нарахованої поза межами 25 денного строку укладених договорів, адже додані до позовної заяви розрахунки заборгованості не містять усіх складових такої, зокрема не зазначено бази нарахування процентів, періоду нарахування процентів, розмір процентів, застосованого за період прострочення.

Умовами договору позики № 78437927 від 15 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 (а.с. 46-47) передбачено надання кредиту в розмірі 9 000 грн., строк позики 30 днів, дата повернення позики (останній день) 14 квітня 2023 року.

Оскільки Договором позики № 78437927 від 15 березня 2023 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» мав право нараховувати відповідаці передбачені цим договором відсотки.

Згідно договору, протягом 30 днів застосовується знижена процентна ставка за день 0,875 %. За понадстрокове користування позикою (її частиною) за день встановлена процентна ставка 2,70%. Окрім цього, договором передбачена базова (фіксована) процентна ставка 2,5 %.

Таким чином, з договору № 78437927 від 15.03.2023 року слідує, що оскільки протягом 30 днів (в межах строку дії Договору) позику не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за базовою процентною ставкою 2,5% на день від суми позики.

Отже, виходячи із суми позики у розмірі 9 000,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 по відсоткам за Договором становить: 6750 грн. (9 000*30*2,5% =6750 грн.).

Наведеного вище суд першої інстанції в повній мірі не врахував, та як наслідок, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи викладене, та з огляду на те, що нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягала стягненню:

заборгованість за договором №00-7148030 від 11 березня 2023 року в розмірі 28 690 грн., яка складається з 7 550 гривень заборгованість за кредитом, 21 140,00 гривень заборгованість за відсотками.

заборгованість за договором №47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 17 225 грн., яка складається з 10 600 грн. - заборгованість за кредитом, 6 625 грн заборгованість за відсотками.

заборгованість за договором №47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 17 387,50 грн., яка складається з 10 700 грн. - заборгованість за кредитом, 6 687,5 грн заборгованість за відсотками.

заборгованість за договором № 78437927 від 15 березня 2023 року в розмірі 15 750 грн., яка складається з 9 000 грн. - заборгованість за кредитом, 6 750 грн заборгованість за відсотками.

В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягала.

Таким чином, заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та в частині розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції 6917,37 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн, на підтвердження судових витрат надав: - договір № б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17 травня 2024 року, додаток № 2 до договору № б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17 травня 2024 року.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги), беручи до уваги заперечення в відзиві позивачем на розмір заявлених витрат на правову допомогу, а також врахувавши принципи співмірності та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу та дійшла висновку про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 7 000 грн.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1629 грн 16 коп.(3028,18 грн сплачений судовий збір за подання позовної заяви х 53,8%).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 1678,90 грн. судових витрат (3634 грн сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги х 46,2%).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 квітня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів":

-за кредитним договором №00-7148030 від 11 березня 2023 року в розмірі 28 690 грн., з яких: 7 550 грн. сума заборгованості по основному договору, 21 140 сума заборгованості по відсоткам;

-за кредитним договором №47052-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 17 225 грн., з яких: 10 600 грн. сума заборгованості по основному договору, 6 625 грн. сума заборгованості по відсоткам;

-за кредитним договором №47101-02/2023 від 28 лютого 2023 року в розмірі 17 387,50 грн., з яких: 10 700 грн. сума заборгованості по основному договору, 6 687,5 грн. сума заборгованості по відсоткам;

-за договором позики №78437927 від 15 березня 2023 року в розмірі 15 750 гривень, з яких 9 000 гривень сума заборгованості по основному договору, 6 750 гривень сума заборгованості по відсоткам, а всього 79 052,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір в розмірі 1629 грн 16 коп.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. та судовий збір в розмірі 1678,90 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.