Дата документу 17.10.2024
Справа № 334/5436/24
Провадження № 2/334/2418/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Міністерства освіти і науки України в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам,

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат наливайко В.Є. звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідно до копії ордеру №10, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані але не мешкають члени сім`ї, а саме дружина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до довідки бухгалтерії ВСП ЗГЕФК ЗНУ за №109 від 14.03.2024 року за боржником ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги та квартплату на 13.03.2024 року загально в сумі 22 316,42 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку, оскільки відповідачі не сплачують заборгованість у добровільному порядку.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити їх

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 надала суду відзив на позовну заяву у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості, яка утворилась в період з 01 квітня 2020 року до нині.

Обгрунтовуючи свої заперечення, ОСОБА_4 доводила письмовими доказами про відсутність у неї зобов`язання по сплаті боргу за комунальні послуги за адресою. АДРЕСА_1 , виходячи з наступного: фактично шлюбні стосунки з ОСОБА_1 було припинено приблизно 1 квітня 2020 року, у зв`язку з чим вона залишила місце своєї реєстрації. 10.04.2020 року ОСОБА_4 розпочала мешкати за адресою: дачна ділянка АДРЕСА_2 . З 06.07.2022 ОСОБА_4 є власником дачної ділянки АДРЕСА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано.

Крім цього, 18 березня 2023 року ОСОБА_4 було укладено новий шлюб, у зв`язку з чим змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Відповідач ОСОБА_3 надала суду відзив на позовну заяву у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості, яка утворилась в період з квітня 2014 року до нині.

Обгрунтовуючи свої заперечення ОСОБА_3 надала письмові докази, що в період з квітня 2014 вона залишила місце реєстрації та мешкала за адресою: АДРЕСА_3 спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У квітні 2022 року родина ОСОБА_3 залишила своє місце мешкання та переїхали до міста Бад Хоннеф, у Федеративну республіку Німеччину.

Частиною 2 статті 247ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

За правилами ст. ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відокремлений структурний підрозділ «Запорізькій гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» здійснює керівництво майном та є Балансоутримувачем студентського гуртожитку по вул. Трегубова 1, у м. Запоріжжя, та користується ним відповідно до своїх прав та обов`язків.

Право власності на гуртожиток розташований по АДРЕСА_4 належить Державі в особі Верховної Ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 зареєстрованого в ОП «ЗМБТІ» 19 травня 2000 року в реєстрову книгу №2 за реєстровим номером 416 (а.с.58-59).

Гуртожиток є частиною цілісного майнового комплексу Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» (далі-ВСП ЗГЕФК ЗНУ) керівництво яким здійснює директор коледжу.

Майно, що закріплене за навчальним закладом державної або комунальної форми власності, а також доходи від використання цього майна належить навчальному закладу на правах оперативного управління.

Судом встановлено, що відповідно до копії ордеру №10, ОСОБА_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані члени сім`ї, а саме дружина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» за № 93 від 06.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також зареєстровані але не мешкають: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.16).

Згідно довідки ВСП ЗГЕФК ЗНУ за №109 від 14.03.2024 року ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки по погашенню (відшкодуванню) в повному обсязі нарахування квартплати та комунальних послуг і таном на 13.03.2024 року має заборгованість перед ВСП ЗГЕФК ЗНУ в сумі 22316,42 гривень, дана довідка підписана директором ОСОБА_8 (а.с.22).

З наданих ОСОБА_4 письмових доказів, які були досліджені судом, фактично шлюбні стосунки з ОСОБА_1 було припинено з 1 квітня 2020 року, у зв`язку з чим вона залишила місце своєї реєстрації. 10.04.2020 року ОСОБА_4 розпочала мешкати за адресою: дачна ділянка АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою (а.с.213). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с.218-222).

18 березня 2023 року ОСОБА_4 було укладено новий шлюб, у зв`язку з чим змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с.214).

Крім цього, з наданих відповідачем ОСОБА_3 письмових доказів вбачається, що вона в період з квітня 2014 залишила місце реєстрації та мешкала за адресою: АДРЕСА_3 спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . У квітні 2022 року родина ОСОБА_3 залишила своє місце мешкання та переїхали до міста Бад Хоннеф, у Федеративну республіку Німеччину (а.с.236-238).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 за адресою, де нараховано борг, на час пред`явлення позову не проживали, власниками житла не були, а отже не є користувачами послуг, які надаються позивачем, у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За таких обставин правові підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_9 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

В матеріалах справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від отриманих послуг.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 є споживачем наданих комунальних послуг.

За умовами ст. 68 ЖК України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі».

Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ч. 1 ст. 417 ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

ідповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог ст. ст. 530, 611, 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Верховний Суд у своїй постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019 вказав, що для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а й відмовитись від їх отримання в установленому порядку. Крім того, ВС зазначив, що споживач не надав доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості позивачем.

Суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про задоволення позову шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національногоуніверситету» суму заборгованості за квартплату та комунальні послуги у розмірі 22 316,42 гривень.

У відповідності зі ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 279, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, 526 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Міністерства освіти і науки України в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрвоаний за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національногоуніверситету» , індекс 69041, м. Запоріжжя, вул. Інженера Купера, 10, (реквізити: , МФО: 820172, Банк ДКСУ м. Київ, рахунок НОМЕР_2 ) суму заборгованості за квартплату та комунальні послуги у розмірі 22 316 (Двадцять дві тисячі триста шістнадцять) гривень 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрвоаний за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національногоуніверситету» , індекс 69041, м. Запоріжжя, вул. Інженера Купера, 10, (реквізити: , МФО: 820172, Банк ДКСУ м. Київ, рахунок НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 3028 (Три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, у тому числі на послуги поштового зв`язку 60 (Шістдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.10.2024 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.