12.12.2024 Справа № 363/4624/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Дьоміної О.П., при секретарі Ходасевич Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , що подана представником заявника адвокатом Навродським О.В., заінтересовані особи: Вишгородська районна державна адміністрація, приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В., Вишгородська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024 року адвокат Навродський О.В., діючи в інтересах заявниці ОСОБА_1 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаною заявою, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по листопад 2023 року. В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки заявниця з померлим жили по сусідству то їх спілкування було тісним. У ОСОБА_2 була дружина, з якою 10.12.2013 року він шлюб розірвав. Крім того, померлий хворів на різні захворювання, а заявниця його доглядала, супроводжувала до лікарні, купувала продукти, оплачувала комунальні платежі. На початку осені 2016 року вона переїхала до помешкання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , вони почали мешкати разом, вели спільне господарство та займались спільним побутом. 22.05.2024 року, після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, як особа, яка проживала з померлим однією сім`єю. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається з: однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ; однокімнатної квартира АДРЕСА_3 . Вказане майно належало померлому на праві приватної власності згідно витягу ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.05.2024 року. 22.05.2024 року приватний нотаріус Семенюк Т.В. своїм повідомленням за №97/02-14 відмовила заявниці у задоволенні її заяви про прийняття спадщини з підстав відсутності документів та підтверджуючих фактів проживання заявниці разом з померлим однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відтак, з метою подальшого оформлення спадщини, заявниці необхідно в судовому порядку встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим остання й змушена звернутися до суду із вказаною заявою, з метою оформлення права на спадкове майно відповідно до вимог ст. 1264, ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України. На день подання заяви про прийняття спадщини, заявниця залишається єдиним спадкоємцем за законом, оскільки інші родичі у померлого відсутні, однак не може оформити свої спадкові права через недоведеність факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2024 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Вишгородську міську раду та витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В. належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; довідку про коло спадкоємців; Витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору або заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину.

04.11.2024 року до суду від представника заявника адвоката Навродського О.В. надійшло клопотання в якому, зокрема просив долучити до матеріалів справи копію акту обстеження матеріально-побутових умов від 07.10.2024 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2024 року відкладено судове засідання з розгляду цивільної справи на 12.12.2024 року та повторно витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В.: належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; довідку про коло спадкоємців; витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору або заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину.

Витребувані матеріали надійшли на адресу суду 12.12.2024 року.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили, із заявами/клопотаннями/запереченнями до суду не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Навродський О.В. у судовому засіданні обставини, викладені в заяві підтвердили та просили суд заяву задовольнити.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_3 показав суду, що з 2018 року разом працював з ОСОБА_2 , декілька разів заїжджав за ним на роботу та підвозив з роботи додому і бачив, як ОСОБА_1 виходила з під`їзду будинку, де жив ОСОБА_4 . А на початку 2022 року свідок навіть був в гостях у ОСОБА_4 , ночував в нього і бачив там ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є рідною сестрою заявниці. Їх батьки товаришували з батьками ОСОБА_4 , останнього свідок знає з дитинства. Він був одружений, потім розлучився та сестра свідка почала з ним зустрічатися, потім він запросив її мешкати разом з 2016 року. Іноді свідок заходила в гості, а коли ОСОБА_4 захворів, сестра свідка заявниця, допомагала йому.

Вислухавши заявницю, її представника, свідків, дослідивши додані до заяви письмові докази, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 роки помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.11.2023 року Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52.0 кв.м., житловою площею 28.8 кв.м. та на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 29.5 кв.м., житловою площею 16.6 кв.м., що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №380921445 від 30.05.2024 року.

За життя ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 та 10.12.2013 року шлюб між ними було розірвано про що складено відповідний актовий запис за №81, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , яке видано 10.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області.

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_3 , що виданий 06.04.1996 року Вишгородським РВГУ МВС України у Київській області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , прописана за адресою: АДРЕСА_5 , з 25.05.1996 року.

Заявниця зазначає, що з 2016 року вона переїхала до помешкання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільне господарство та займались спільним побутом.

На підтвердження вказаних обставин заявницею долучено до матеріалів справи копії квитанцій про сплату комунальних послуг у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за 2016, 2017 роки та за серпень 2023 року, де платником вказаний померлий ОСОБА_2 (а.с. 15-29) та копії медичних документів, які підтверджують, що ОСОБА_2 мав певний перелік захворювань.

З акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного 07.10.2024 року депутатом Вишгородської міської ради Морозової О.В. в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживає з 2016 року по теперішній час ОСОБА_1 . До 23.11.2023 року мешкала за вказаною адресою разом з ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки керуючого справами виконавчого комітету від 08.11.2024 року за №1139 Вишгородської міської ради згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Вишгородської міської ради Морозової О.В. - ОСОБА_1 фактично проживала з ОСОБА_2 по дату його смерті за вказаною адресою.

З довідки директора КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради від 13.11.2024 року вбачається, що вказана компанія надати довідку про підтвердження факту проживання заявниці з ОСОБА_4 з 2016 року по 23.11.2023 рік не має можливості, оскільки відсутні підстави для видачі такого документа.

З письмових пояснень ОСОБА_9 , завірених приватним нотаріусом Семенюк Т.В., вбачається, що остання є матір`ю заявниці та підтверджує, що її донька з 2016 року почала спільно проживати з ОСОБА_2 , вони вели сімейний побут, робили сумісні покупки для поліпшення сімейного проживання, разом оплачували комунальні послуги тощо.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.12.2024 року за №79480349, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Семенюк Т.В. заведена спадкова справа за №72474114.

Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.12.2024 року за №79480555 свідчить про відсутність інформації щодо заповіту ОСОБА_2 .

Згідно заяви від 22.05.2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Семенюк Т.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . А приватний нотаріус Вишгородського нотаріального округу Семенюк Т.В., листом від 22.05.2024 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 , наданими до заяви документами не підтвердила факту, що є спадкоємцем четвертої черги, їй було запропоновано звернутися до суду для встановлення такого факту.

Відповідно до довідки того ж приватного нотаріуса Семенюк Т.В. від 10.12.2024 року, остання повідомила, що нею заведено спадкову справу за №07/2024 після смерті ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і станом на 10.12.2024 року спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 , з яким остання проживала однією сім`єю та перебувала в фактичних шлюбних відносинах протягом 7 років.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. До таких фактів в тому числі віднесено встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05. 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Заявниця зазначає, що метою встановлення факту проживання її з ОСОБА_2 однією сім`єю необхідно для подальшого оформлення спадщини.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У п. 6 рішення від 03.06.1999 року за №5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі за №644/6274/16-ц вказано, що згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року у справі за №5-рп/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. 4 та ч. 5 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» - обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання осіб та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

При цьому показання свідків самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 77, 78, 81 ЦПК України - належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані заявницею квитанції та платіжні документи про оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , за 2016, 2017 роки та за серпень 2023 року, не можуть бути належним доказом проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім`єю, оскільки платником у вказаних квитанціях вказаний померлий ОСОБА_2 , а жодних доказів того, що саме заявниця, від імені померлого, їх сплачувала до матеріалів справи не долучено. При цьому не доведено заявницею й про наявність будь-яких домовленостей щодо розподілу обов`язків між нею та померлим ОСОБА_2 відносно оплати за житлово-комунальні послуги.

Критично суд відноситься і до акту обстеження матеріально-побутових умов, що підписаний свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в присутності депутата Вишгородської міської ради Морозової О.В. від 07.10.2024 року - оскільки інформація у вказаному акті не підтверджена показами вказаних свідків, крім того акт підтверджує лише те, що за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживає з 2016 року по теперішній час ОСОБА_1 , до 23.11.2023 року мешкала за вказаною адресою разом з ОСОБА_2 . При цьому в акті відсутні будь-які данні, щодо їх спільного проживання, виходячи із факту не лише проживання, але і інших вищевказаних обставин, які мають значення для віднесення заявниці до четвертої черги спадкоємців у відповідності до ст. 1264 ЦК України.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 підтвердив лише те, що з 2018 року разом працював з ОСОБА_2 , декілька разів заїжджав за ним на роботу та підвозив з роботи додому і бачив, як ОСОБА_1 виходила з під`їзду будинку, де жив ОСОБА_4 . А на початку 2022 року свідок один раз був в гостях у ОСОБА_4 , ночував в нього і бачив там ОСОБА_1 . А свідок ОСОБА_5 показала суду, що є рідною сестрою заявниці. ОСОБА_1 зустрічалася з ОСОБА_2 , потім він запросив її мешкати разом з 2016 року. Іноді свідок заходила в гості, а коли ОСОБА_4 захворів, сестра свідка заявниця, допомагала йому.

При цьому покази вказаних осіб не містять обставин щодо спільного проживання заявниці з померлим протягом п`яти років, виходячи із факту не лише проживання, але і інших вищевказаних обставин, які мають значення для віднесення заявниці до четвертої черги спадкоємців у відповідності до ст. 1264 ЦК України.

Письмові пояснення ОСОБА_9 , завірені заінтересованою особою по справі -приватним нотаріусом Семенюк Т.В. суд також не приймає, оскільки відповідно до вимог ст. 230 ЦПК України - свідок повинен бути допитаний судом безпосередньо в судовому засіданні, при цьому суд повинен встановити його особу, роз`яснити його права і, якщо перешкод для допиту виявлено не буде, під розписку попередити свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань та привести його до присяги.

В даному випадку ОСОБА_9 до суду не прибула та покази безпосередньо в судовому засіданні не надала. Жодних клопотань щодо її виклику заявниця та її представник не заявляли. А діючим ЦПК України не передбачено в якості доказу - надання письмових пояснень особою заінтересованій особі по справі.

Критично суд приймає і довідку приватного нотаріуса Семенюк Т.В. від 10.12.2024 року, яка є заінтересованою особою в цій справі, в якій остання повідомила, що нею заведено спадкову справу за №07/2024 після смерті ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і станом на 10.12.2024 року спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 , з яким остання проживала однією сім`єю та перебувала в фактичних шлюбних відносинах протягом 7 років. Оскільки інформація в цій довідці суперечить листу тієї ж заінтересованої особи приватного нотаріуса Семенюк Т.В., яка листом від 22.05.2024 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 , наданими до заяви документами не підтвердила факту, що є спадкоємцем четвертої черги, їй було запропоновано звернутися до суду для встановлення такого факту.

Таким чином судом встановлено, що надані заявницею та досліджені судом документи, а також покази допитаних судом свідків, не підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки вони не містять підтверджуючої інформації про обставини, на які посилається заявниця, а саме лише посилання ОСОБА_1 на наявність факту спільного проживання з померлим, без наявності інших підтверджуючих доказів, не можуть бути самостійною підставою для встановлення факту спільного проживання.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності дали змогу суду встановити факт проживання заявниці та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю у визначений період, а саме з 2016 року по листопад 2023 року тобто того, що заявниця мала з ОСОБА_2 , починаючи з 2016 року спільні витрати, вела спільний бюджет, мала спільне харчування, здійснювала купівлю майна для спільного користування, приймала участь у витратах на утримання житла, його ремонт, що вони мали усні чи письмові домовленості про порядок користування житловим приміщенням тощо.

Отже дослідивши докази у справі у їх сукупності й надавши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявницею не доведено наявності обов`язкових ознак, що притаманні сімейним відносинам, тобто: наявність спільного бюджету, харчування за спільні кошти, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та, відповідно, про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 більше п`яти років, з метою прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги за законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4,10,12,76,263-265, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , що подана представником заявника адвокатом Навродським О.В., заінтересовані особи: Вишгородська районна державна адміністрація, приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Тетяна Василівна, Вишгородська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , що виданий 06.04.1996 року Вишгородським РВГУ МВС України у Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 .

Заінтересована особа: Вишгородська районна державна адміністрація, адреса: Київська обл., м. Вишгород, пл. Шевченка, 1.

Заінтересована особа: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Тетяна Василівна, адреса: АДРЕСА_7 .

Заінтересована особа: Вишгородська міська рада, адреса: Київська область, м. Вишгород, площа Шевченка,1.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна