ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/232/24Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 22-ц/817/912/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 604/232/24 за апеляційною скаргою комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради на додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2024 року (ухвалене суддею Сіянко В.М., дата складення повного тексту судового рішення 13 грудня 2022 року) за позовом ОСОБА_1 до Кременецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - комунальне некомерційне підприємство «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Кременецької міської ради (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - комунальне некомерційне підприємство «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради (далі - КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, третя особа, апелянт), про поновлення на роботі

До початку розгляду справи по суті від представника позивачки - адвоката Остапчук В.І. надійшла заява про відмову від позову у зв`язку з вирішенням спору в позасудовому порядку.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2024 року прийнято заяву представника позивачки про відмову від позову та провадження у справі закрито.

07 серпня 2024 року до суду першої інстанції надійшла заява представника КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради - адвоката Авдєєнка В.В. про розподіл судових витрат третьої особи, мотивуючи тим, що у зв`язку із розглядом даної цивільної справи КНП «Кременецька опорна лікарня» укладено договір від 29 лютого 2024 року про надання послуг професійної правничої допомоги з адвокатом Авдєєнком В.В. на сумі 20000 грн. Таким чином витрати третьої особи підлягають компенсації за рахунок позивача.

Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника третьої особи - адвоката Авдєєнка В.В. про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко В.В., подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в даній справі суд повинен був вирішити питання щодо розподілу витрат третьої особи на професійну правничу допомогу шляхом прийняття ухвали, а не додаткового рішення. Отже, судом було істотно порушено норми процесуального права, що зумовило прийняття неправомірного додаткового рішення.

Звертає увагу на те, що з мотивувальної частини додаткового рішення, як на підставу відмови у задоволенні заяви третьої особи щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд помилково посилається на ту обставину, що заявником не надано доказів фактичного понесених таких витрат. Крім того, суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

У зв`язку з наведеним просить додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача на користь третьої особи компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

02 вересня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника позивачки адвоката Остапчук В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що в п.п.3.2 договору про надання правничої допомоги вказано, що замовник здійснює оплату виконавцю передбачених даним договором послуг авансом в повному обсязі до 25 березня 2024 року. Разом тим, представником третьої особи, як докази понесених витрат на правничу допомогу, подано до суду копію договору №129 від 29 лютого 2024 року та копію звіту адвоката по справі №604/232/24. Водночас не подано доказів, що свідчать про реальні понесені витрати, такі як квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, а отже виникає сумнів у дійсності понесених стороною витрат.

Також сторона позивача просить врахувати, що заявлені стороною витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, відсутні факти збирання доказів адвокатом, розмір витрат не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Звертає увагу, що на момент звернення позивачки до суду із позовною заявою існував реальний спір із відповідачем щодо дати її звільнення. В процесі розгляду справи відповідач самостійно вирішив спір, змінивши дату звільнення ОСОБА_2 з посади директора КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради на належну, а саме на 30 березня 2024 року, про що було повідомлено ОСОБА_2 . Таким чином спір було вичерпано, тому позивачка звернулася до суду із заявою про залишення позову без розгляду.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 20000 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивачки у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Учасники в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Крім того, 14 жовтня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника апелянта адвоката Авдєєнка В.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів фактичного понесених таких витрат.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2024 року провадження у даній справі закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України.

Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2024 року в задоволенні заяви представника третьої особи - адвоката Авдєєнко В.В. про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовлено.

На підтвердження понесених витрат представником третьої особи адвокатом Авдєєнком В.В. подано:

- договір №129 від 29 лютого 2024 про надання професійної правничої допомоги;

- договір про надання правничої (правової) допомоги від 05 липня 2023 року;

- звіт виконаних робіт від 06 серпня 2024 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 ЦПК України.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була подана внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Крім того, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Отже, саме по собі закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача

Таким чином, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний висновок викладений в постановах КЦС у складі Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року в справі №521/3011/18.

Апеляційний суд зазначає, що в даній справі не постановлено ухвали про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами відповідно до частини другої статті 44 ЦПК України.

Із ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2024 року про закриття провадження вбачається, що ознак зловживання позивачкою ОСОБА_2 процесуальними правами не встановлено, а так само і не встановлено необґрунтованих дій позивачки ОСОБА_2 стосовно відповідача Кременецької міської ради. Також матеріалами справи не встановлено, що відповідач чи третя особа заперечувала проти закриття провадження у справі.

В той же час, відповідач та третя особа не оскаржували вищенаведену ухвалу суду та не просили змінити її мотивувальну частину, де судом надавалася чи не надавалася оцінка обґрунтованості дій позивачки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення компенсації здійснених витрат третьої особи КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи.

На вищевказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги та помилково ухвалив додаткове рішення у порядку ст.270 ЦПК України, а не постановив ухвалу про відмову у стягненні компенсаційних витрат у порядку ч.9 ст.141 та ч.6 ст.142 ЦПК України.

Посилання представника КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради - адвоката Авдєєнка В.В. на положення ч.12 ст.141 ЦПК України колегія суддів відхиляє, оскільки судові витрати третьої особи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак у даній справі не приймалося рішення щодо задоволення чи відхилення позовних вимог ОСОБА_2 .

Посилання представника КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради - адвоката Авдєєнка В.В. на положення ч.3 ст.142 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки у разі відмови позивача від позову, понесені витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Таким чином норми ст.142 ЦПК України не регулюють питання розподілу судових витрат, які понесені третьою особою.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, додаткове рішення першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового, ухвалено з порушенням цих процесуальних норм.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради задовольнити частково.

Додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2024 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи №604/232/24 за позовом ОСОБА_1 до Кременецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, про поновлення на роботі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 10 грудня 2024 року.

Головуючий: О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома