КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4438/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2024 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до позовних вимог позивач просить визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майнові права, набуті подружжям на підставі договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72, укладеному 10.04.2018 року між ОСОБА_3 та Споживчим товариством «Альтаїр 3». Визнати за ОСОБА_1 права вимоги передачі майнового права на частину від однокімнатної квартири, загальною площею 43,2 кв.м. під будівельним номером: квартира

АДРЕСА_1 обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 09.03.1994 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 , який було зареєстровано Вознесенським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, про що складено актовий запис №80.

19.10.2021 року вказаний вище шлюб було розірвано.

27.05.2021 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

09.06.2021 року суддею Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. було відкрито провадження у цивільній справі № 947/16340/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В позовній заяві ОСОБА_3 просила розділити нажите у шлюбі майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та легковий автомобіль марки «RENAULT», моделі « KANGOO», 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н.з. НОМЕР_2 на рівні частки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_3 , в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на право власності ОСОБА_1 ; стягнути с ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на 1/2 частину легкового автомобілю марки «RENAULT», моделі «KANGOO», 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , на її користь, ОСОБА_3 у розмірі 87 514 грн. 00 коп.

20.09.2021 році в цьому ж цивільному провадженні він звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просив суд прийняти рішення, яким здійснити поділ майна подружжя наступним чином: позивачу за первісним позовом виділити квартиру на 9 поверсі 1 секції будинку АДРЕСА_3 вартістю 1 080 000 грн.; відповідачу за первісним позовом виділити квартиру АДРЕСА_4 вартістю 1 801 243 грн. та автомобіль марки «RENAULT», моделі «KANGOO», 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 175028 грн.

14.09.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Огренич І.В. у цивільній справі № 947/16340/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя постановлено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_4 . Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_4 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину автомобіля «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залишено без задоволення.

27.10.2022 року рішення набрало законної сили.

Відмовляючи в зустрічному позові суд зазначив наступне: « Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки квартира АДРЕСА_4 та автомобіль «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 є спільним майном подружжя і не може бути виділено лише відповідачу, а квартира на 9 поверсі 1 секції будинку АДРЕСА_3 , не є власністю сторін, і не може бути виділена, так як відповідно до ст. 69 СК України поділу підлягає лише майно, яке належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності».

Позивач зазначає, що ним при подачі зустрічної позовної заяви було не вірно обрано спосіб судового захисту яке виявилось таким, що не відповідало змісту відповідного права, характеру його порушення, що призвело до не ефективного захисту порушених його прав.

На теперішній час відповідач ОСОБА_3 ігнорує прохання позивача щодо вирішення питання в позасудовому порядку, що стосується поділу майнових прав квартиру на 9 поверсі 1 секції будинку АДРЕСА_3 , тому він вимушений звернутися до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, а саме: поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - майнові права, набуті подружжям на підставі договору асоційованого членства в споживчому товаристві

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 28.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя залишити без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: надати, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету позивача та відповідача по справі; надати докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу, третій особі копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї. Роз`яснено, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

04.07.2024 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача разом про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 05.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Разом із позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 05.07.2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №947/ 20341/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя. Заборонено відповідачу ОСОБА_3 вчиняти дії щодо зміни або припинення своїх прав і обов`язків за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72 від 10.04.2018 року, у тому числі передавати свої права і обов`язки за цим Договором третій особі до здачі будинку в експлуатацію та укладати угоди щодо заміни сторони в зобов`язанні за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72 від 10.04.2018 року, відповідно до яких пайовик передає свої права та обов`язки за Договором новому пайовику. Заборонено Споживчому товариству «Альтаїр 3» вчиняти дії щодо зміни або припинення Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72 від 10.04.2018 року, в тому числі укладати з ОСОБА_3 угоди про заміну сторони в зобов`язанні Договорі асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72 від 10.04.2018 року відповідно до яких пайовик передає свої права та обов`язки за Договором новому пайовику.

03.09.2024 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив, відповідно до якого вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначає, що 09.03.1994 року між нею та позивачем було укладено шлюб. 14.11.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Нібулон» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 .

16.11.2017 року ТОВ СП «Нібулон» за предметом договору на банківські реквізити ОСОБА_1 перерахувало грошові кошти в повному обсязі.

10.04.2018 року ОСОБА_3 було укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві «Альтаїр 3».

Відповідачка у відзиві зазначає, що після того, як було продано квартиру АДРЕСА_5 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було поділено кошти, якими останній розпорядився на власний розсуд, а вона ОСОБА_3 свою частину коштів сплатила за договором №1/72 від 10.04.2018 року.

Також вказує, що 10.04.2018 року вона, відповідно до зазначеного в договорі графіку внесення частки, перерахувала 864000,00 грн. з призначенням платежу доля по договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72 від 10.04.2018 р. від ОСОБА_3 , з чого слідує, що платником була вона.

За такого, відповідачка наполягає на тому, що спірні майнові права на квартиру належать їй та не є спільною сумісною власністю подружжя.

26.09.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона зазначила, що відповідач не погоджується з висновками відповідачки, викладеними у відзиві, зазначає, що вони не підтверджені жодними належними доказами.

Зазначає, що дійсно 14.11.2017 року між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 .

16.11.2017 року ТОВ СП «Нібулон» за предметом договору перерахувало на його банківські реквізити в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» грошові кошти в повному обсязі.

У подальшому, позивачем 10.04.2018 року зі свого рахунку було знято готівку 898410,15 грн. і в той же день, він разом із ОСОБА_3 в інтересах сім`ї уклали договір асоційованого членства в споживчому товаристві «Альтаїр-3» №1/72 з метою набуття в майбутньому квартири у багатоквартирному будинку.

Зазначає, що оскільки одна квартира АДРЕСА_4 була оформлена на його ім`я, то другу квартиру на АДРЕСА_6 вони спільно вирішили оформити на ОСОБА_3 .

07.10.2024 року від відповідачки надійшли заперечення, відповідно до яких вона не погодилась з твердженнями викладеними у відзиві, підтримала обставини, зазначені нею у відзиві на позовну заяву.

06.11.2024 року у підготовчому засіданні було закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 05.12.2024 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні 05.12.2024 року відповідачка ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, що

Відповідно до рішення судді Київського районного суду м. Одеси Оргенич І.В. від 14.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково. Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_4 . Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) №НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 . В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 . В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 . В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину автомобіля «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) №НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 . В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля «Renault», модель «Kangoo», 2010 р.в., номер шасі (кузова, рами) №НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1461 см.куб., д.н. НОМЕР_2 . Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залишено без задоволення.

Вказаним вище рішенням суду було також встановлено, що 09.03.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який був зареєстрований Вознесенським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, про що було зроблено актовий запис №80.

19.10.2021 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

10.04.2018 року між Споживчим товариством «Альтаїр 3» та ОСОБА_3 було укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72, об`єктом за вказаним договором є право власності на квартиру на 9 поверсі 1 секція будинку АДРЕСА_3 , з будівельним номером квартири АДРЕСА_7 , загальною площею 43,2 кв.м.

Відповідно до зазначеного графіку у додатку №2 до договору, пайовик зобов`язаний був внести частку у розмірі 864000,00 грн. до 10.04.2018 року.

Згідно меморіального ордеру від 16.11.2017 року ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 зараховано грошові кошти в розмірі 907454,70 грн.

Згідно заяви на видачу готівки №78456815 ОСОБА_1 10.04.2018 року було знято готівкою грошові кошти у розмірі 898410,15 грн.

В цей же день, згідно платіжного доручення №83760315 від 10.04.2018 року на рахунок ТОВ Альтаїр було внесено грошові кошти в розмірі 864000,00 грн. ОСОБА_3 , та в призначенні платежу зазначено доля по договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72 від 10.04.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції Верховного суду з аналогічних спорів, в яких Верховний суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу) або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц.

За таких обставин, судовим розглядом встановлено, що майнові права на однокімнатну квартиру, загальною площею 43,2 кв.м. під будівельним номером - квартира АДРЕСА_1 , були придбані сторонами під час перебування у шлюбі, набуті ними за спільні кошти, в інтересах сім`ї, тому ці майнові права є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370,372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна.

Таким чином, враховуючи, що майнові права на однокімнатну квартиру, загальною площею 43,2 кв.м. під будівельним номером - квартира АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майнові права, набуті подружжям на підставі договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72, укладеному 10.04.2018 року між ОСОБА_3 та Споживчим товариством «Альтаїр 3» та визнати за ОСОБА_1 право вимоги передачі майнового права на частину однокімнатної квартири, загальною площею 43,2 кв.м. під будівельним номером: квартира АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 9245,60 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Споживче Товариство «Альтаїр 3» про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 майнові права, набуті подружжям на підставі договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/72, укладеному 10.04.2018 року між ОСОБА_3 та Споживчим товариством «Альтаїр 3».

Визнати за ОСОБА_1 право вимоги передачі майнового права на частину однокімнатної квартири, загальною площею 43,2 кв.м. під будівельним номером: квартира АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 9245,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 11.12.2024 року.

Суддя В. С. Петренко