Справа № 452/2398/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" жовтня 2024 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
секретаря Кафтан О.Ю.,
із участю: відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 3 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору реєстраційної служби Самбірського МРУЮ у Львівській області, посилаючись на те, що протягом останнього року сімейні відносини поступово погіршувалися, сторони втратили почуття любові один до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Від шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра на даний час є неповнолітньою; збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому ОСОБА_2 просить суд шлюб розірвати.
У судове засідання позивач не з`явився, - подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у зверненні до суду; просив проводити судовий розгляд без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що збереження шлюбу можливе, негаразди в їх сімейних відносинах мають тимчасовий характер, оскільки не проживають разом короткий термін і, що вона із чоловіком ще повернуться до їх нормального подружнього життя, а тому просила відмовити у позові. Позивач тепер працює в іншій місцевості віддалено від дому, але періодично цікавиться дочкою, котра за ним сильно нудьгує. Тому за основне в інтересах дитини відповідач прикладе достатньо зусиль для відновлення нормальних відносин з чоловіком.
Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що у позові про розірвання шлюбу слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав:
Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 3 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору реєстраційної служби Самбірського МРУЮ у Львівській області; від шлюбу в сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра на даний час є неповнолітньою та проживає із матір`ю.
Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов`язок доказування і подання доказів закон покладає на нього; у судові засідання позивач не з`являвся, а в письмовому зверненні жодним чином не навів, що цей шлюб розпався та в нього є інтерес до розірвання шлюбу; на переконання суду вагомих обставин того, що збереження сім`ї неможливе не зазначив.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Із мотивів позовної заяви та позиції позивача під час розгляду справи суд не вбачає підстав для розірвання шлюбу і наведене у письмовому звернені нічим не підтверджено; позивачем не наведено достатньо переконливих обставин, які б давали підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Тому суд не виключає, що сторони можуть повернутись до нормального сімейного життя, - відповідач достатньо у цьому впевнена.
За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду, суд приходить до висновку про можливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї.
Ураховуючи наведене про відсутність доказів стосовно встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що у позові про розірвання шлюбу необхідно відмовити за недоведеністю. Під час судового провадження позивачем та відповідачем не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування власних позицій в той чи інший спосіб; із представлених документів та пояснень відповідача суд переконаний, що шлюб носить тимчасовий формальний характер; що відсутні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу. Водночас судом береться до уваги твердження відповідача з приводу розірвання шлюбу, що збереження шлюбу можливе і вона заперечує проти вирішення такого питання, оскільки таке суперечить її інтересам, інтересам їх неповнолітньої дочки. У свою чергу позивач ОСОБА_2 не довів суду, що заява про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, що примирення між сторонами неможливе; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Доказування позивача ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки його становище підтверджене єдиним документом Свідоцтвом про одруження, що є в матеріалах цивільної справи, а позовна заява не містить жодних аргументів для того, щоб шлюб розірвати.
У зв`язку із наведеним, суд прийшов до переконання про необхідність відмови у позові за недоведеністю, що не позбавляє права ОСОБА_2 на повторне звернення до місцевого суду за встановленим Законом порядком.
Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд
Відмовити у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за недоведеністю.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 25 жовтня 2024 року повного судового рішення.

Суддя