Справа №567/1569/24
Провадження №2/567/526/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Хмарук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання за місцем реєстрації місця проживання

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання за місцем реєстрації місця проживання звернувся ОСОБА_1 , мотивуючи свою заяву тим, що є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з братами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є його спадкоємцем за законом.

Посилаючись на те, що син спадкодавця ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини, а інший син спадкодавця ОСОБА_2 на час смерті батька з ним не проживав, а отже не є таким, що прийняв спадщину, просить встановити факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації місця проживання в будинку АДРЕСА_1 на момент смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи про те, що встановлення даного факту необхідно для вирішення питання про спадкування права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Світанок», що в с.Мощаниця, яке належало батькові на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ №0030772 від 12.07.1996 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2006.

Ухвалою суду від 26.09.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач правом подати відзив не скористався.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Позивач додатково пояснив, що відповідач є його братом, який в 1984 році пішов служити до ЗС СРСР, у зв`язку з чим залишив своє місце проживання в АДРЕСА_1 . З того часу він інколи на 2-3 дні приїжджав в м.Острог, але постійно проживав в м.Нарофомінськ рф, куди був переведений по службі і де разом зі своєю сім`єю проживає на даний час.

Пояснив, що востаннє ОСОБА_2 приїздив в м.Острог в 2016 чи в 2017 році.

Представник позивача пояснила, що вже після смерті батька позивач та його брат ОСОБА_4 в ЦНАП м.Острог припинили реєстрацію місця проживання відповідача в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, зокрема, шляхом направлення судових повісток з використанням засобів поштового зв`язку, а також шляхом розміщення оголошень на сайті Острозького районного суду Рівненської області на веб-порталі Судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/. Правом подати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, його представника та свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що проживає в АДРЕСА_2 , є сусідкою сім`ї ОСОБА_6 та зазначила, що знайома з членами цієї родини з 1977-1978 років, коли вони стали будувати там житловий будинок. Зазначила, що до складу цієї родини входили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Зазначила, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і на той час спільно з ним проживали сини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також невістка. ОСОБА_2 на час смерті батька з ним не проживав, оскільки в 1984 році пішов в армію та став проживати в іншому місці, лише періодично на декілька днів приїздив провідати родичів.

Пояснила, що востаннє бачила ОСОБА_2 за місцем проживання його батьків в 2010 році та їй відомо, що він постійно проживає в рф разом з дружиною ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що знає родину ОСОБА_6 з 2014 року, коли придбав поряд з їх будинком земельну ділянку для будівництва свого житлового будинку.

На той час в їх будинку проживав батько ОСОБА_3 , його сини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також дружина ОСОБА_15 .

Зазначене йому відомо, оскільки вони прожили поряд та час від часу провідували один одного.

Також йому відомо, що у позивача є брат ОСОБА_11 , якого він бачив 3-4 рази, в тому числі востаннє в 2017 році, коли той приїздив у відпустку їх провідати. З його слів йому відомо, що він проживає разом зі своєю сім`єю, до складу якої входять дружина та дочка в рф, а саме під Москвою. Також йому відомо, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, проходив військову службу у Німеччині, а в подальшому його було переведено до рф.

Також йому відомо, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час його смерті з ним проживали його сини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також дружина ОСОБА_15 . ОСОБА_2 на час смерті батька з ним постійно не проживав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0030772, свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2006, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСГП «Світанок», розміром 2,44 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ). Відповідач ОСОБА_2 також є сином ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 встановлено, що позивач та відповідач мають брата ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки про спільне проживання громадян на день смерті одного з них №1519/01-17-24, виданої 05.08.2024 Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради, встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) він був зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 та на той час за вказаною адресою були зареєстровані син ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст.1261 ЦК України (перша черга спадкоємців за законом), позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їх брат ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 .

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини, визначені у частинах 3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 12.03.2024 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Бернацькою І.М. було заведено спадкову справу №14/2024 після смерті ОСОБА_3 . Водночас, з письмового повідомлення зазначеного нотаріуса №225/01-16 від 31.07.2024 на адресу ОСОБА_1 встановлено, що останній подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, його брат ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 таких заяв не подавав та на день смерті спадкодавця, згідно довідки про спільне проживання громадян на день смерті одного з них №343/01-17-24, виданої 19.02.2024 Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради, був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою.

З посиланням на ч.3 ст.1268 ЦК України, п.п.3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус зазначає про відсутність на даний час підстав для видачі ОСОБА_1 свідоцтва на право на спадщину за законом на цілу земельну частку (пай) та роз`яснює право на встановлення в судовому порядку факту постійного не проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день смерті останнього.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Бернацькій І.М. заяву про прийняття спадщини після смерті батька та отримав письмове роз`яснення щодо відсутності на даний час підстав для видачі йому свідоцтва на право на спадщину за законом на цілу земельну частку (пай).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною 1 статті 1 зазначеного Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 статті 1 цього Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

За наявності умов, передбачених ст.49 цього Закону, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що приватний нотаріус Бернацька І.М. не відмовляла позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), а своїм листом лише роз`яснила йому право на звернення до суду з заявою про встановлення факту неприйняття спадщини.

Як вже зазначалось, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.3.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України №296/5 від 22.02.2012, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 заяв про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 не подавав.

Відповідно до п.3.22 Глави 10 зазначеного Порядку, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

В судовому засіданні з матеріалів спадкової справи встановлено, що приватним нотаріусом Бернацькою І.М. було вчинено належні дії для з`ясування кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , під час чого з довідки Управління надання адміністративних послуг виконавчого комітете Острозької міської ради було встановлено, що за адресою останнього місця проживання та реєстрації місця проживання спадкодавця був зареєстрований його син ОСОБА_2 .

Водночас, вирішуючи спір, суд виходить з того, що показання свідків щодо постійної відсутності ОСОБА_2 за зареєстрованим за ним місцем проживання, як задовго до смерті його батька, так і на час його смерті є конкретними, співвідносяться між собою та показами позивача ОСОБА_1 .

При цьому, суд вважає, що постійна відсутність ОСОБА_2 щонайменше з 2017 року по час смерті батька за зареєстрованим місцем проживання вказує на факт постійного не проживання відповідача разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього, в розумінні ст.1268 ЦК України та п.3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України №296/5 від 22.02.2012.

Окрім того, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів відповідає спірним правовідносинам, що виникли між сторонами.

Зокрема, відповідно положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ст.16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що фактично між ним та відповідачем у справі ОСОБА_2 виник спір з приводу права на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , а тому суд вважає, що за відсутності постанови нотаріуса у відмови у вчиненні нотаріальної дії, позивач звернувся за захистом свого порушеного права у спосіб, що відповідає спірним правовідносинам, а тому, з врахування обставин справи, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Встановити факт постійного не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації місця проживання в будинку АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ),

відповідач ОСОБА_2 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 11.12.2024.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.