С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/2022/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

18 жовтня 2024 Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа інспектор взводу 2 роти 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Бабак Максим Геннадійович про стягнення моральної шкоди.

ІІ. Описова частин

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа інспектор взводу 2 роти 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Бабак Максим Геннадійович в якому просив стягнути з держави в особі Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що 04 квітня 2021 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА №162291 відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем Subaru Legacy, д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився у категоричній формі на вимогу поліцейських вийти з транспортного засобу, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року по справі № 359/3182/21 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити.

18 листопада 2021 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

22 листопада 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі.

29 серпня 2022 від представника Департаменту патрульної поліції надійшли пояснення в яких він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, зокрема не доведено, що він зазнав душевних страждань (переживань) та підтверджень цьому.

21 листопада 2022 року від Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надійшли пояснення в яких представник заперечував проти позову посилаючись на те, що Позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та не доведено факту завдання моральної шкоди.

Від Третьої особи пояснення не надходили.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 04 квітня 2021 року відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА №162291 відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем Subaru Legacy, д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився у категоричній формі на вимогу поліцейських вийти з транспортного засобу, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року по справі № 359/3182/21 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як було зазначено вище, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Разом з тим, підставою для відшкодування шкоди у зазначеній справі є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, а спричинена позивачу шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

З зазначеного вбачається, що відсутні підстави до застосування ч. 3 ст. 13 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в частині визначення розміру моральної шкоди з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди заданої Позивачу діями працівників поліції, які полягали у безпідставному складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи наявні у справі матеріали, суд визнає факт заподіяння Позивачу моральної шкоди діями працівниками Департаменту патрульної поліції, спрямованими на безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Враховуючи характер та обставини заподіяння моральної шкоди, обсяг доказів, наданих у підтвердження фізичних та душевних страждань Позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, аргументи, які покладені в основу судових рішень про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд вважає розмір позовних вимог Позивача щодо стягнення моральної шкоди завищеними.

Так, Позивачу були спричинені моральні страждання, які є наслідком необґрунтованого складання протоколу про адміністративне правопорушення, вимушеного відшукання засобів правового захисту, відстоювання своєї позиції в суді, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідним стягнути з держави компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн, що є достатньою та адекватною компенсацією з огляду на обставини справи.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі, зокрема є відповідний орган, дії якого призвели до завдання Позивачу шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 359/11706/15-ц, провадження № 61-13907св18 та від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, провадження № 61-34251св18.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа інспектор взводу 2 роти 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Бабак Максим Геннадійович про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Держави через за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану незаконним діями співробітників Департаменту патрульної поліції моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач 1: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;

Відповідач 2: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Терещінківська, 11-А, ;

Третя особа: інспектор взводу 2 роти 4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Бабак Максим Геннадійович, місцезнаходження: 08300, Київська область, м. бориспіль, вул. Кошового, 4.

Суддя: