Справа № 569/979/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретаря судового засідання Баланович М.В.

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Малого приватного підприємства «АПМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ Плюс» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, розпорядження міського голови, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», виконавчого комітету Рівненської міської ради, малого приватного підприємства «АПМ», товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ Плюс», в якому просили визнати недійсним договір № 5 купівлі-продажу об`єктів соціального побуту в частині купівлі-продажу гуртожитку для сімейних на АДРЕСА_1 , який укладений 26 травня 1998 року між ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» і МПП «АПМ» і скасувати здійснену 14.03.2001 року КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" реєстрацію права власності за МПП "АПМ" на будівлю по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним розпорядження міського голови від 15 червня 2012 року № 622-Р «Про оформлення права власності на квартири», яким оформлено право власності на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15 червня 2012 року, видане виконавчим комітетом Рівненської міської ради, згідно з яким за ТОВ «АПМ Плюс» оформлено право власності на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

В обгрунтування позовних вимог вказували, що ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» не мало права відчужувати житлові приміщення, які їм були надані у гуртожитку у зв`язку із перебуванням у трудових відносинах із останніми, оскільки не було скасовано рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» від 11 квітня 1997 року № 6, відповідно до якого всім мешканцям гуртожитку була надана можливість викупити займані ними житлової приміщення, а тому в результаті неправомірних дій відповідачів вони позбавлені можливості отримати це житло у свою власність.

Ухвалою суду від 26.01.2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2024 р. справу передано на розгляд судді Гордійчук І.О. на підставі розпорядження керівника апарату суду №102.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, поновлено провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.09.2024 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Малого приватного підприємства «АПМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ Плюс» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, розпорядження міського голови, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, як правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Рівненський домобудівний комбінат» Бевз Т.С. заявлені позовні вимоги позивачів не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ Плюс» Петришин А.М. подав заяву до суду, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Суд встановив, що на підставі розпорядження міської управи Рівненської міської ради народних депутатів від 20.07.1992р. №839-р та договору зобов"язання до розпорядження міська управа передала у власність Орендованому підприємству "Рівненський ДБК" незавершений будівництвом житловий будинок для малосімейних за адресою: АДРЕСА_1 .

30 червня 1993 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (Продавець) та Організацією орендарів «Рівненського ДБК» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу державного майна № 11 відповідно до якого укладеного, Продавець продає, а Покупець купує державне майно цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Рівненського ДБК», що знаходиться за адресою: 266006 м. Рівне, вул. Будівельників, 1 на земельній ділянці загальною площею 16,91 га, з яких 14.68 га під виробничу базу (в тому числі коридор інженерних мереж других підприємств 2,08 га) згідно з рішенням виконкому Ровенської обласної ради депутатів трудящих № 614-б від 27.12.1971 року, згідно рішення виконкому Рівненської міської ради народних депутатів №262 від 3 липня 1991 року під гуртожиток по Студентській,14 , 0,33 га, згідно Розпорядження міської адміністрації (управи) №839-р від 20.07.1992 року під гуртожиток по АДРЕСА_4 (дім №103), Покупець викупає державне майно здане йому в оренду з правом викупу згідно з додатковою угодою до договору оренди від 30 грудня 1992 року.

Актом передачі державного майна ОП «Рівненський ДБК» від 09.07.1993 р., укладеним між Фонду державного майна України в особі начальника Регіонального відділення по Рівненській області (Продавець) та Організацією орендарів «Рівненського ДБК» (Покупець) Продавець передав, а покупець прийняв продане 30.06.1993 року шляхом викупу державне майно ОП «Рівненський ДБК» згідно з відомістю інвентаризації вартістю 160192255 карбованців, в тому числі незавершене виробництво. В акті передбачено, що згідно з договором купівлі-продажу від 30.06.1993 року, посвідченого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 08.07.1993 року р. №3-4076 та зареєстрованого у Фонді державно-комунального майна Рівненської міської Ради № 398 від 09.07.1993 року право власності на відчужуваний об`єкт переходить до покупця з моменту підписання сторонами Акту передачі державного майна ОП «Рівненський ДБК».

На підставі договору купівлі-продажу від 30.06.1993 року, акту передачі від 09.07.1993 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Рівненській області 9 липня 1993 року видано Свідоцтва про власність на майно цілісного майнового комплексу Орендного підприємства «Рівненський ДБК», реєстраційний №9.

Згідно реєстраційного Посвідчення на об"єкти нерухомого майна, які належить юридичним особам від 20.05.1997 РОБТІ посвідчує, що гуртожиток в цілому, який розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований за ЗАТ "Рівненський домобудівний комбінат" на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №11 посвідченого І Рівненською ДНК 08.07.1993 року р. № 3-4076, свідоцтво про право власності від 08.07.1993 р. за № 9 та зроблено запис в реєстрову книгу № 1-62 за реєстровим №99. (а.с.36-42)

Суд уважає, що реєстрація права власності на будівлю гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 за ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» є законною.

ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» є правонаступником організації орендарів «Рівненський ДБК», орендного підприємства «Рівненський ДБК».

Позивачі проживають у будинку за адресою АДРЕСА_1 .

26 травня 1998 року між ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» та МПП «АПМ» укладений договір № 5, згідно з яким ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» продало МПП «АПМ» гуртожиток для сімейних на АДРЕСА_1 , а 05.01.2012 року за МПП «АПМ» зареєстровано право власності на цей гуртожиток.(а.с.16-18)

Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу укладений між ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» та МПП «АПМ» 26 травня 1998 року, тому правила про визнання угоди недійсною мають визначатися відповідно до норм ЦК Української РСР.

У частинах першій та другій статті 4 ЦК Української РСР визначено, що цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини першої статті 41 ЦК Української РСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 48 ЦК Української РСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Згідно зі статтею 49 ЦК Української РСР, якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами - в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Відповідно до статті 50 ЦК Української РСР недійсною є угода, укладена юридичною особою в суперечності з встановленими цілями її діяльності. До таких угод відповідно застосовуються наслідки, передбачені статтею 48 або 49 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 59 ЦК Української РСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Згідно за статтею 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам.

Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Держава безпосередньо не втручається в господарську діяльність суб`єктів права власності.

Власник, здійснюючи свої права, зобов`язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави.

При здійсненні своїх прав і виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержувати моральних засад суспільства.

На момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу гуртожиток, якмй розташований в АДРЕСА_1 був зареєстрований за ЗАТ ""Рівненський домобудівний комбінат" на праві власності.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правомірність укладення договору купівлі-продажу від 26 травня 1998 року № 5 між ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» та ПП «АПМ» було предметом розгляду у межах справи № 569/4030/16-ц, де суди дійшли висновку, що внаслідок укладення 26 травня 1998 року між ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» та МПП «АПМ» договору купівлі-продажу гуртожитку для сімейних, права та інтереси позивачів порушені не були, оскільки цей договір укладений вже після закінчення строку, протягом якого позивачі мали право скористатися переважним правом на викуп займаних ними житлових помешкань за пільговими цінами, однак позивачі не скористалися своїм правом на викуп квартир на пільгових умовах, яке також надавалось новим власником до 01 січня 2000 року (рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року та постанова Апеляційного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року про відмову у задоволенні позову залишені без змін постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року).

Таким чином, вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26 травня 1998 року не підлягає задоволенню.

Вимоги позивачів про визнання недійсними розпорядження міського голови від 15 червня 2012 року № 622-Р «Про оформлення права власності на квартири», свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 червня 2012 року, яким за ТОВ «АПМ Плюс» оформлено право власності на квартири АДРЕСА_5 , є похідними від основної вимоги - визнання недійсним договору № 5 купівлі-продажу об`єктів соціального побуту в частині купівлі-продажу гуртожитку для сімейних, який укладений 26 травня 1998 року між ЗАТ «Рівненський домобудівний комбінат» і МПП «АПМ», оскільки у разі задоволення цієї вимоги позивачі набули б право порушувати питання про незаконність подальших дій відповідачів щодо розпорядження спірним майном.

А тому, оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення основної позовної вимоги, відповідно, слід відмовити у задоволенні похідних вимог позивачів.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товаристваз обмеженою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Малого приватного підприємства «АПМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ Плюс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, розпорядження міського голови від 15 червня 2012 року №622-Р та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 червня 2012 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_1

Позивач ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_7 РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», місцезнаходження 33016, м. Рівне. вул.Будівельників,1

Відповідач Виконавчий комітет Рівненської міської ради, місцезнаходження м. Рівне. вул. Соборна,12а

Відповідач Малого приватного підприємства «АПМ», місцезнаходження 33018, м. Рівне. вул.Студентська,14

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АПМ Плюс», місцезнаходження 33027, м. Рівне. вул.Д.Галицького,25

Повний текст судового рішення складено 05.12.2024 року.

Суддя І.О.Гордійчук