Справа № 569/8223/24
05 грудня 2024 року місто Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді - Галінської В.В.
секретар судового засідання - Калетинець Т.В.
учасники справи:
позивач відповідач ОСОБА_1
відповідач позивач ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя,
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу. ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 15 травня 2015 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що шлюб з відповідачем за його позовом носить формальний характер. Вважає, що їх сім"я розпалась і подальше її збереження неможливе. Просить розірвати їх шлюб.
ОСОБА_2 свої зустрічні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів обґрунтовує тим, що втратила до чоловіка почуття любові та поваги , не бажає поновлювати подружні стосунки тому просить шлюб розірвати. Вказує, що ОСОБА_1 протягом останнього місяця зовсім не надає коштів на утримання їх дитини, вона змушена звернутись з позовом до суду. Просить стягнути на її користь на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частки від доходів ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановлено на дитину відповідного віку.
Ухвалою суду від 22 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 червня 2024 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.
Ухвалою суду від 24 червня 2024 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.
В підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підтримав повністю, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав повністю, не заперечував проти ухвалення рішення в цій частині в підготовчому судовому засіданні. ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився.
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнали повністю, свої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримали в повному обсязі. Не заперечували проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.
Заслухавши пояснення відповідача-позивача та представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
15 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №477 між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 15 травня 2015 року.
Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 25 квітня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).
Відповідно до ст. 112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як зазначаютьсторони у позовах, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між ними має бути розірваний.
Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Сторони скористались даним правом та звернулись до суду з позовами, наполягають на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб з відповідачем.
Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред"явлення позову.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів та необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітків (доходів) платника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, оскільки часткове рішення ухвалено судом за результатами підготовчого судового засідання, відповідачі за первісним та зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнали позовні вимоги, їм слід повернути 50 відсотків сплаченого судового збору кожному.
ОСОБА_1 сплачено при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок відповідно до квитанції №Н58Т-13С9-7ТМ5-КАН1 від 29.04.2024 року, ОСОБА_2 сплачено 1211 гривень судового збору відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №70 від 19.06.2024 року.
Беручи до уваги, що відповідач-позивач ОСОБА_2 при подачі до суду позовної заяви в частині стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 200, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя часткове рішення з приводу позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №477 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору відповідно до квитанції №Н58Т-13С9-7ТМ5-КАН1 від 29.04.2024 року в розмірі 605,60 гривень.

Повернути ОСОБА_2 605,40 гривень з державного бюджету України, як 50 відсотків сплаченого судового збору відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №70 від 19.06.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Позивачвідповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

відповідач- позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя