РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі судового засідання Лозинському Т-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до відповідача, з участю третіх осіб з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.09.2021 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого, він, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, в позику грошові кошти в розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно 5 378 560,00 гривням, згідно офіційного курсу Національного банку України, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошей до 11.09.2022 року включно. Однак, всупереч умовам договору позики від 21.09.2021 відповідач у визначений договором строк не повернув кошти, однак запевнив, що поверне грошові кошти після закінчення війни в Україні, яка з його слів негативно вплинула на його підприємницьку діяльність та фінансовий стан. Просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.06.2023 року відкрито провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.10.2023 року залучено ОСОБА_6 до участі у розгляді цивільної справи №465/1396/23 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши думку сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти у сумі 200 000, 00 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 01.09.2021 року. Згідно розписки ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 200 000,00 доларів США в якості позики, відповідно до укладеного між ними договору позики від 01.09.2021 року. Позику в розмірі 200,00 доларів США відповідач отримав в повному обсязі в момент підписання договору позики від 01.09.2021 року та згідно розписки та зобов`язується повернути позику до 01.09.2022 року.

Суд вважає доведеними факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем та невиконання позичальником свого обов`язку щодо повергнення боргу.

За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд, враховуючи доводи позивача та його представника, призходить до висновку, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відтак, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем та невиконання позичальником свого обов`язку щодо повергнення боргу.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 13 420,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за договором позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ванівський Ю.М.