справа № 274/6946/24
провадження № 2/0274/1686/24
Рішення

Іменем України

25.10.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про повернення неправомірно стягнених коштів за виконавчим написом нотаріуса -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки адвокат Паламарчук С.В. звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивачки неправомірно стягнені кошти за виконавчим написом №6810 від 12.05.2021 в розмірі 29916,78 грн, з тих підстав, що виконавчий напис був визнаний рішенням суду таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2023 у справі №274/6946/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 6810 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 29916,78 грн.

Вказує, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. в рамках виконавчого провадження №65650225 з примусового виконання виконавчого напису №6810 вчиненим 12.05.2021, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було стягнуто з ОСОБА_1 та перераховано на користь стягувача - АТ "Перший український міжнародний банк" кошти в загальному розмірі 29916,78 грн.

Оскільки підставою отримання відповідачем суми у розмірі 29916,78 грн було стягнення у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який за рішенням суду, що набрало чинності, не підлягає виконанню, вважає, що вищевказана сума повинна вважатися безпідставно набутою та підлягає поверненню.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( а.с. 1).

Акціонерне Товариство " Перший український міжнародний банк" ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками отримало 24.09.2024 року, відзиву на позовну заяву не подавали.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.11.2023 у справі №274/6946/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 6810 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 29916,78 грн (а.с.6-8).

Згідно повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 25.07.2024 №54483 в рамках виконавчого провадження №65650225 з примусового виконання виконавчого напису №6810 вчиненого 12.05.2021, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було стягнуто з ОСОБА_1 та перераховано на користь стягувача - АТ "Перший український міжнародний банк" кошти в загальному розмірі 29916,78 грн (а.с.11).

Отже, з урахуванням наданих суду доказів, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 29916,78 грн дійсно були стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №6810, виданого 12.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18.

Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21).

За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис №6810, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Перший український міжнародний банк" заборгованості у загальному розмірі 29916,78 грн визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивачки внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнути з АТ "Перший український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 29916,78 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачкою не було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки ОСОБА_1 згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , є інвалідом ІІ групи та у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, з АТ "Перший український міжнародний банк" на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про повернення неправомірно стягнених коштів за виконавчим написом нотаріуса задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (, адреса: м.Київ, вул.Андріївська, 4), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) безпідставно стягнуті кошти за виконавчим написом №6810, вчиненим 12.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною в розмірі 29 916,78 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Т.М. Вдовиченко