Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6741/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., за участю секретаря Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. про визнання права власності в пордку спадкування за заповітом.

В С Т А Н О В И В :

01.10.2024 р. позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_4 . Після смерті дідуся ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті залишив заповіт, від 26 червня 2018 року, що посвідчений Матіївським сільським головою Е.Й. Ворю, зареєстрований в журналі нотаріальних дій виконкому Матіївської сільської ради за №39 від 26.06.2018 р,, згідно якого : «все належне мені на день смерті майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті, заповідаю своїй внучці ОСОБА_1 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована АДРЕСА_1 Станом на 25.03.2024 року заповіт не змінено і не скасований.

На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок не є можливим в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 оскільки чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою, а правовстановлючі документи на житловий будинок за життя ОСОБА_4 не виготовив і право власності за собою не зареєстрував.

Для оформлення спадкових прав на будинок позивач звернулась до приватного нотаріуса Гонтар Л.І., якою 08.07.2024 року було заведено спадкову справу №52/2024 . Листом за №56/01-16 від 21.08.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови вказано : через відсутність правовстановлюючих документів на майно (відсутність зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація яких здійснювалась до 01.01.2013 року або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини вказані в позовній заяві підтвердила

Відповідачі до суду не з`явилися, проте надали письмові заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечили.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача- приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивачка ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.02.2024 року .На момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою старости за №285 від 09.09.2024 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позначений в технічному паспорті літерою «А-», загальною площею 82,0 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., з надвірними побудовами : літньою кухнею «Б», хлів літера «В», Свинарник літера «Г», Вбиральня літера «Д», Господарська будівля літера «Е», ворота,х віртка позиція 1,2; огорожа позиція 3. Згідно інформаційної довідки від 29.08.2024 року інвентаризаційна вартість майна станом на 2024 рік становить 177710 гривень

На момент відкриття спадщини ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті за адресою його проживання : АДРЕСА_1 ,згідно довідки старости за №286 від 09.09.2024 року спільно проживали : ОСОБА_2 - син, ОСОБА_1 - внучка.

Спадкодавець ОСОБА_4 на випадок своєї смерті залишив заповіт, від 26 червня 2018 року, що посвідчений Матіївським сільським головою Е.Й. Ворю, зареєстрований в журналі нотаріальних дій виконкому Матіївської сільської ради за №39 від 26.06.2018 р,, згідно якого : «все належне мені на день смерті майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті, заповідаю своїй внучці ОСОБА_1 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована АДРЕСА_1 . Станом на 25.03.2024 року заповіт не змінено і не скасований

Для оформлення спадкових прав на будинок позивач звернулась до приватного нотаріуса Гонтар Л.І., якою 08.07.2024 року було заведено спадкову справу №52/2024, що підтверджую витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №77583470 від 08.07.2024 року. Листом за №56/01-16 від 21.08.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови вказано : через відсутність правовстановлюючих документів на майно (відсутність зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація яких здійснювалась до 01.01.2013 року або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації або в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим спадкоємцями першої черги за законом є батько позивачки ОСОБА_2 і його рідна сестра (дочка спадкодавця) ОСОБА_3 .

Спадкодавець ОСОБА_4 являється батьком відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджую копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 квітня 1971 року. Дружина спадкодавця, мати відповідачів, ОСОБА_5 , померла раніше, 12.11.2020 року Позивачка являється внучкою спадкодавця та дочкою відповідача по справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народженні серії НОМЕР_3 від 30.12.1993 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 10.10.2015 року у зв`язку із зміною свого прізвища « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Родинні відносини спадкодавця ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 09.03.1967 .

Обоє відповідачів не заперечують щодо оформлення за позивачкою права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, про що подали до суду відповідні заяви.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України (Поняття заповіту), визначено - «1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті».

Стаття 1235 (Право заповідача на призначення спадкоємців цього ж кодексу - «1. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин».

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки (п.п. 14.1.263 ст. 14 Податкового кодексу України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України, стаття 1268 ЦК України (Прийняття спадщини).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додається ще 4 (чотири) місяці, і загалом буде 10 місяців.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Крім того, у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком, а згідно п.п.10 п.27 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканкою АДРЕСА_1 (ІПН- НОМЕР_6 ), право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , із загальною площею житлового будинку - 82,0 м.кв., в тому числі житловою 33,5 м.кв., в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийА. А. Надопта