Справа № 464/1788/24 Головуючий у 1 інстанції Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/3071/24 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь 125408 грн. завданих збитків, 40000 грн. завданої моральної шкоди та 10601 грн. 92 коп. за проведення будівельно-технічної експертизи.

В обґрунтування позову покликались на те, що з квартири, яка належить відповідачці, відбувся вилив рідини, спричинений розривом батарей, у зв`язку з проведенням заміни радіаторів системи опалення, внаслідок чого було затоплено та пошкоджено квартиру позивачів.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно 125408 грн. завданих збитків та 10000 грн. завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 338 грн. 52 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 338 грн. 52 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 338 грн. 52 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 338 грн. 52 коп. судового збору та 8679 грн. 05 коп. витрат за проведення будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просила його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка зазначала, що акт про залиття водою квартири АДРЕСА_1 , який суд першої інстанції вважав належним доказом у справі, складений з порушенням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, а інформація, що міститься в наданому акті, не підтверджує, а, навпаки, спростовує факт залиття квартири позивачів, яка розташована на дев`ятому поверсі, саме із її (відповідачки) квартири, яка знаходиться на одинадцятому порверсі, відтак, вказаний акт не є належним та допустимим доказом.

Звертає увагу, що вона не була присутня при складанні даного акту, відтак, не могла подати заперечення, зауваження чи пояснення з питань огляду і не отримала його під розписку.

Додає, що акт не містить доказів того, що обстежувалась квартира відповідача, з якої, на думку позивачів, сталося залиття їхньої квартири.

Наголошує, що акт про залиття не містить відомостей про те, що залиття квартири сталось внаслідок порушення правил утримання жилих будинків саме власником квартири АДРЕСА_2 , тому вважає, що доводи, викладені в акті від 22.01.2024 року жодним чином не підтверджують вину відповідача у залитті.

Додає, що висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №514-Е від 26.02.2024 року також не є належним доказом для підтвердження факту заподіяння майнової шкоди залиттям квартири саме відповідачкою, оскільки у ньому не встановлено, які саме дії чи бездіяльність допустила ОСОБА_1 , що стали причиною залиття, а самі причини залиття встановлені експертом на підставі акту, який не відповідає вимогам, визначених у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відтак, вважає, що позивачі не довели належними та допустимими доказами факту вчинення протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності відповідачкою і причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а тому підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні.

29.10.2024 року, після відкриття апеляційного провадження в даній справі, від відповідачки ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Дмитришин М.П. надійшла заява про відмову від апеляційної скарги, закриття апеляційного провадження та повернення сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

При цьому, в заяві зазначається, що відмова від апеляційної скарги зумовлена мирним врегулюванням спору між сторонами, не суперечить чинному законодавству України та не порушує права та охоронювані законом інтересів сторін.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, представник позивачів адвокат Качор С.Б. подав клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивачів, повідомивши, що їм відомо про вказану заяву відповідачки, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03.12.2024 року, є дата складення повного судового рішення 09.12.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до ч.4 ст.364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного провадження.

Прийняття апеляційним судом відмови від апеляційної скарги є підставою для закриття апеляційного провадження (п.1 ч.1 ст.362 ЦПК України).

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається (ч.5 ст.364 ЦПК).

Частиною шостою статті 364 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та вимоги статті 13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства розгляд цивільної справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, та закріплене в статті 364 цього Кодексу право особи, яка подала апеляційну скаргу, відмовитись від неї, а також відсутність підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу, для неприйняття судом такої відмови, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року, у зв`язку з чим, апеляційне провадження в справі за її апеляційною скаргою підлягає закриттю.

При цьому, вимога відповідача про повернення сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору задоволенню не підлягає, оскільки згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, однак, наведеною нормою Закону не передбачено повернення судового збору в разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою апелянта від апеляційної скарги.

Такий висновок суду в повній мірі узгоджується з висновками Верховного Суду в інших справах (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року в справі №820/4918/16, ухвала Верховного Суду від 22.11.2019 року в справі №816/731/16, ухвала Верховного Суду від 01.07.2020 року в справі №756/12935/18).

Керуючись ст.ст.362, 364, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

прийняти відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, закрити.

Відмовити ОСОБА_1 в поверненні судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 09 грудня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич