Справа № 510/2201/24
Провадження № 2/510/1519/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивачка позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: довідка КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради від 21.10.2024р. №122; копія технічного паспорту на гараж (машино-місце) № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 16.12.1976р. про затвердження списку перенумерації домоволодінь по АДРЕСА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 (позивачки); копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 із ОСОБА_3 ; копія договору купівлі-продажу гаража від 17.07.2012р.; копія розписки ОСОБА_4 від 17.07.2012р.; архівна копія рішення виконкому Ренійської міської ради №26 від 08.02.1973р. «Про будівництво гаража на 6 автомашин Ренійським торгівельним портом по вул. Леніна, 52 в м.Рені»; копія листа голови міськвиконкому Ренійської міської ради від 05.03.1973р.; копія плану розташування гаражів; копія договору дарування квартири від 15.10.2010р.; копія витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на квартиру від 14.06.2011р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості гаражу від 12.09.2024р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до даних довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради від 21.10.2024р. №122 гараж №3 (машино-місце), розташований по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_5 батькові відповідачки.

В липні 2012 р. позивачка домовилась із ОСОБА_2 (нині відповідачкою), яка є фактичним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_5 , про купівлю-продаж гаража № НОМЕР_1 (машино-місце), розташованого по АДРЕСА_1 . Тоді ж, позивачка передала відповідачці гроші у рахунок вартості придбаної нерухомості (20 тис. грн.), а відповідачка передала ключі від гаража та сам гараж в натурі. З того часу позивачка доглядає за гаражем, використовує його за призначенням (зберігає там свій транспортний засіб), фактично, відкрито володіє нерухомістю, стежить за її належним технічним станом та ін. У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказаний гараж, оскільки вона з 2012 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв`язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на даний об`єкт нерухомості, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набула право власності на гараж.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 являвся власником гаража № НОМЕР_1 (машино-місце), розташованого по АДРЕСА_1 .

У 1988 році батько відповідачки помер, у 2011р. померла матір відповідачки ОСОБА_6 . Ще за життя ОСОБА_6 подарувала своїй доньці ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 . За даною квартирою був закріплений гараж № НОМЕР_1 (машино-місце), розташований по АДРЕСА_1 , яким після смерті ОСОБА_6 вільно володіла та користувалась донька померлого. У передбачений законом строк після смерті ОСОБА_6 жодний із спадкоємців за прийняттям спадщини та її оформленням не звертався. Однак, донька померлого ОСОБА_5 нині відповідачка фактично прийняла спадщину за законом після смерті батька в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. і вона (у вигляді гаражу) на момент укладення із ОСОБА_1 у 2012р. договору купівлі-продажу належала їй.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, з липня 2012р. по теперішній час вона безперервно, відкрито володіє гаражем, використовує його за призначенням, як власник нерухомості, розпоряджається ним та ін. За весь час володіння позивачкою гаражем, відповідачка не пред`являла до позивачки жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брала участі в її утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачкою гаражем є добросовісним, правомірним, відкритим (позивачка, вважаючи себе власником гаража, зробила його поточний ремонт, використовує його за призначенням, розпоряджається ним та ін.) та безперервним. Отже, суд вважає, що гараж цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування ОСОБА_1 внаслідок чого остання набула право власності на нього за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за набувальною давністю право власності на гараж № НОМЕР_1 (машино-місце), розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 (рахується зареєстрованим зі ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК