Справа № 539/3402/24
Провадження № 2/539/1154/2024
місто Лубни Полтавської області
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О. Ш.,
за участю: секретаря судового засідання Коваль Ю. А., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Потоцької В. О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 - позивач, до
ОСОБА_2 - відповідач,
Служба у справах дітей Лубенської міської ради- третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору,
про позбавлення батьківських прав, та
ухвалив це рішення про відмову в задоволенні позову про таке:
І. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача
1.20.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
1.1.Обґрунтування позовних вимог: мати дитини ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, не цікавиться його життям, потребами, не допомагає матеріально. З метою захисту інтересів дитини позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.
1.2.В судовому засіданні позивач додатково пояснив, що після розлучення сторін, син залишився проживати з ним, старша дочка сторін залишилася проживати з відповідачем. Позивач не звертався до суду з заявою про стягнення аліментів, оскільки відповідач не має доходів та старша дочка залишилася проживати з відповідачем.
1.3.Позивач додатково пояснив, що у випадку його мобілізації до ЗСУ, син залишиться один та нікому буде про нього подбати.
2.Відповідач в судове засідання не з`явилася та відзиву на позов не подала.
3.Представник Служби у справах дітей в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина.
ІІ. Заяви, клопотання учасників справи
4.Позивач подав суду такі заяви та клопотання: в прохальній частині позову просив витребувати в органі опіки та піклуванні висновок щодо суті спору та допитати свідків.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі
5.21.08.2024 суд залишив позовну заяву без руху. 22.08.2024 позивач усунув недоліки позовної заяви.
5.1.28.08.2024 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання з повідомленням (викликом) сторін та витребував докази.
5.2.28.10.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судове засідання з повідомленням учасників справи.
5.3.05.12.2024 суд постановив здійснити заочний розгляд цієї справи.
VІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
6. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо їх неповнолітнього сина.
7. Суд встановив, що з 17.10.2008 по 16.08.2019 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 13, 33, 34).
8. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 (а. с. 11).
9.Позивач, його неповнолітній син та мати позивача ОСОБА_4 проживають у АДРЕСА_1 . Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований за цією адресою з 08.06.2017 (а.с. 12, 18).
10. Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.05.2024 умови проживання в сім`ї задовільні, в будинку охайно та чисто, кімнати облаштовані відповідно до потреб кожного члена сім`ї. У неповнолітнього ОСОБА_3 є окрема кімната, обладнана місцями для відпочинку, навчання та спортивного дозвілля (а. с. 20).
11. Згідно з характеристикою вуличного комітету від 02.07.2024 та актом від 03.07.2024 позивач один займається вихованням сина, серед жителів вулиці характеризується позитивно, не допускав порушень правил добросусідства, скарг на нього не подавали (а. с. 19).
12. Неповнолітній ОСОБА_3 навчався у Гімназії імені Героя України Віри Роїк з першого по дев`ятий клас, успішно закінчив гімназію в 2024 році, надалі неповнолітній продовжив навчання в 10-Б класі Академічного ліцею імені братів Шеметів Лубенської міської ради, що підтверджується довідкою цього ліцею від 06.08.2024. За період навчання в гімназії ОСОБА_3 , контакт з цим навчальним закладом підтримував його батько (а. с. 15, 16).
13. Згідно з довідкою лікаря-педіатра неповнолітній ОСОБА_3 спостерігається у цього лікаря з народження, планові огляди, медичні комісії та щеплення проходить вчасно (а. с. 17).
14. 19.09.2024 неповнолітній ОСОБА_3 на ім`я начальника Служби у справах дітей написав пояснення про те, що він проживає з батьком протягом десяти років, його мати приймає дуже малу роль в його житті, спілкується з ним рідко, лише на свята та його день народження, мати байдужа до нього. Мати не надає неповнолітньому матеріальної та моральної підтримки. Значну роль в житті дитини виконує батько та баба ОСОБА_4 . Неповнолітній ОСОБА_3 не проти позбавлення його матері батьківських прав. Зазначив, що без батька він буде почувати себе неповноцінним, так як він все життя зростав в його оточенні (а. с. 71).
15. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач 18.12.2019 зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а. с. 34 зворот).
16. Згідно з відповіддю ЦНАП Лубенської міської ради від 21.08.2024, відповідач зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_2 (а. с. 31).
17. 16.08.2024 відповідач підписала заяву до відповідних уповноважених органів тим, кого стосується, в якій вона як мати неповнолітнього ОСОБА_3 не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо нього. Підпис відповідача на заяві засвідчений нотаріусом (а. с. 14).
18. 17.09.2024 на комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області затверджений висновок № 01-19/772 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 52 - 54).
18.1. В цьому висновку комісія зазначила, що після розлучення сторін по справі в 2019 році, за їх спільною згодою старша дочка ОСОБА_7 залишилася проживати з матір`ю, молодший син ОСОБА_3 - з батьком. За час навчання неповнолітнього ОСОБА_3 мати жодного разу не з`явилася до навчальних закладів, навчальним життям сина не цікавилася, не підтримувала дитину морально, не надавала фінансової допомоги дитині. Зі слів батька та баби дитини, мати дитини не спілкується з сином, не проявляє інтересу до його подальшої долі, її не бентежить майбутнє дитини, стан здоров`я, успіхи, навчання, фізичний та духовний розвиток. Мати не піклується про сина та не цікавиться чи задоволені його базові потреби. Мати не зверталася до служби у справах дітей з приводу усунення перешкоду спілкуванні з сином.
18.2. На розсуд комісії в поведінці матері вбачається нехтування дитиною - це її неспроможність та небажання забезпечити дитині необхідну підтримку, увагу і відданість та задоволення основних потреб в їжі, одязі, житлі, медичному догляді, освіті, захисті та піклуванні. Комісія вважала, що мати свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків та тривалий час не виявляє інтересу до дитини. Внаслідок бездіяльності, ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини створилися умови, які шкодять інтересам неповнолітнього, тому орган опіки та піклування вважає, що є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її сина ОСОБА_3 .
19. 20.11.2024 в судовому засіданні суд з`ясував думку неповнолітнього ОСОБА_3 щодо позбавлення його матері батьківських прав, за участю психолога та представника служби у справах дітей.
19.1. Неповнолітній ОСОБА_3 пояснив суду, що проживає більше десяти років разом з батьком та бабою, яка є матір`ю його батька, у власному будинку в АДРЕСА_3 . Батько працює, баба перебуває на пенсії, відносини в їх сім`ї гарні. Мати проживає окремо, участі в його вихованні не приймає, вона телефонує йому привітати зі святами, але подарунків не дарує. Батько не забороняє неповнолітньому спілкуватися та зустрічатися з матір`ю. Неповнолітній має старшу вісімнадцятирічну сестру, яка проживає окремо від матері та батька. Неповнолітній повідомив, що після розлучення батьків, він вирішив залишитися з батьком, а його сестра залишилася з матір`ю. Наразі неповнолітній бажає продовжити проживати з батьком.
16. Свідок ОСОБА_8 надала суду такі показання: свідок є вчителем біології в академічному ліцеї Братів Шеметів міста Лубни Полтавської області та є класним керівником 10-Б класу, в якому з 01.09.2024 навчається неповнолітній ОСОБА_3 . За час навчання ОСОБА_3 в ліцеї свідок не бачила його матері, батьківські збори відвідує батько ОСОБА_3 ОСОБА_1. , в анкеті ОСОБА_3 зазначені відомості лише про батька.
17. Свідок ОСОБА_11 надала суду такі показання: свідок працює продавцем в магазині поруч з місцем проживання ОСОБА_1 та знає його сім`ю декілька років. Свідку відомо, що ОСОБА_1 проживає разом з своїми сином ОСОБА_3 та матір`ю. У матері позивача хворі ноги, вона пересувається на милицях. Свідку відомо, що позивач розлучився зі своєю дружиною. У позивача є ще старша дочка ОСОБА_7 . Свідок бачила матір ОСОБА_3 давно, коли ще ОСОБА_1 з нею не розлучився
18. Свідок ОСОБА_13 надала суду такі показання: свідок є знайомою матері позивача ОСОБА_4 . Свідку відомо, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком та бабусею, які займаються його вихованням. Свідку відомо, що у позивача є ще старша дочка ОСОБА_7 , матір дітей свідок бачила десь років 10 - 12 тому. Свідку не відомо чому мати дітей не займається своїм сином ОСОБА_3 .
V. Законодавство, яке застосував суд:
19.Конвенція про права дитини:
Стаття 3 - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.
Стаття 9 - Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
20. Частини друга та третя статті 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
21. Закон України «Про охорону дитинства»:
Стаття 11, зокрема - сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частина перша статті 12 - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частини перша та друга статті 15 - дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
22.Сімейний кодекс України:
Частини перша, друга, третя статті 5 - держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Частини сім, вісім статті 7 - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Частина перша статті 19 - у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.
Частина п`ята статті 19 - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Стаття 150, зокрема - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Стаття 152, зокрема - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.
Стаття 155 - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частини перша - третя статті 157 - питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченому частиною п`ятою цієї статті.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частина перша статті 160 - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Частина перша статті 164, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Стаття 171, зокрема - дитина має право на те, щоб бути вислуханою посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
23. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»:
пункт 15 - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
пункт 16 - особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактом, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
VІ. Мотивована оцінка суду
25. Суд встановив, що між сторонами цієї справи виник спір про позбавлення батьківських прав матері дитини.
26. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються витаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
27. Суд розглянув цю справу з дотриманням принципу забезпечення найкращих інтересів дитини.
28. Суд встановив, що у сторін спору є неповнолітній син ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.1. На цей час неповнолітній навчається в десятому класі ліцею та проживає з позивачем, його матір`ю (бабою неповнолітнього) в м. Лубни Полтавської області.
29. Позивач стверджував, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина.
30. Відповідач оформила нотаріальну заяву про погодження з позбавленням її батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
31. За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
32. Суд встановив, що позивач та його представник не надали достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача щодо їх спільного неповнолітнього сина.
33. Позивач та його представник не заявляли суду клопотань про долучення чи витребування доказів, які могли б свідчити про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.
34. Надані позивачем докази підтверджують обставини проживання спільної дитини сторін з позивачем в належних умовах, навчання дитини в певному учбовому закладі, належне виконання батьківських обов`язків позивачем.
34.1. Суд проаналізував доводи позивача та надані ним докази на їх підтвердження та дійшов таких висновків:
- довідки з навчальних закладів підтверджують навчання неповнолітнього ОСОБА_3 в них у відповідні періоди та участь батька в навчальному процесі свого сина;
- акт обстеження умов проживання сім`ї позивача підтверджує належні умови проживання, створені батьком для свого сина та окреме проживання матері дитини;
-показання свідків підтверджують спільне проживання позивача з неповнолітнім сином, належне виконання ним своїх батьківських обов`язків та факт не проживання матері дитини з позивачем та неповнолітнім ОСОБА_3 .
35. Ці надані позивачем докази не доводять факту винної поведінки відповідача з ухилення від виконання її батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.
36. Відсутність контакту відповідача з навчальним закладом, окреме проживання батьків дитини не доводить факту свідомого ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків.
37. В справі відсутні докази притягнення відповідача як матері неповнолітньої дитини до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина.
38. Суд не приймає як доказ ухилення матері від виконання батьківських обов`язків її нотаріальну заяву, в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав з таких мотивів:
38.1. За частинами другою та третьою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
38.2. Тому, така заява відповідача, в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, не є підставою для задоволення позову, оскільки її неучасть у вихованні свого сина та згода на позбавлення батьківських прав не відповідають інтересам неповнолітнього сина.
38.3. Ця заява не свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та не є підставою для позбавлення її батьківських прав.
39. Суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав з таких мотивів:
39.1. Оцінюючи цей висновок, суд вважає, що цим органом не були повністю встановлені обставини, які необхідні для такого висновку, він не ґрунтується на достатніх доказах та при його складанні не була з`ясована думка відповідача щодо питання позбавлення її батьківських прав.
39.2. У висновку орган опіки та піклування зазначив, що мати не займається вихованням сина, не цікавиться його здоров`ям, матеріально не підтримує, не спілкується з ним. Проте, у цьому висновку немає інформації на підставі яких документів цей орган зробив такий висновок за відсутності матері дитини на засіданні комісії з питань захисту прав дітей. Орган опіки та піклування обмежився поясненнями батька та баби, які проживають разом з дитиною.
40. З пояснень позивача та його неповнолітнього сина суд встановив, що після розлучення сторін спору, вони як батьки двох дітей, з урахуванням думки дітей, вирішили, що дочка сторін надалі буде проживати з матір`ю, а син сторін - з батьком.
40.1. Суд вважає, що після розірвання шлюбу сторони у справі як батьки двох дітей спільно вирішили питання подальшого виховання своїх дітей, що відповідає положенням статті 157 СК України.
41. Оцінюючи довід позивача, що в випадку його мобілізації до Збройних Сил України його неповнолітній син залишиться сам та нікому буде займатися його вихованням, суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері дитини має на меті не захист інтересів неповнолітнього сина, а є втіленням в життя своїх власних інтересів, спрямованих на досягнення певної для позивача мети.
41.1. Суд встановив, що крім позивача у його неповнолітнього сина є такі близькі родичі як мати, баба та старша рідна сестра.
41.2. Суд зазначає, що згідно з статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави вирішення спорів.
41.3. Вирішення питань позивача, пов`язаних з його мобілізацією як військовозобов`язаного в період оголошеного в Україні воєнного стану, не є завданням цивільного судочинства, тому цей довід позивача суд не приймає.
42. Суд не встановив інших підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, зазначених у статті 164 СК України.
43. За встановлених обставин, суд вважає, що відсутні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки обставини, викладені в позові позивач не довів, доказів на їх підтвердження не надав, тому в задоволені позову суд відмовляє.
44. Щодо судових витрат: в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, суд покладає на позивача сплачений ним судовий збір.
З цих підстав суд вирішив:
1.Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав.
2.Судові витрати залишити за позивачем.
3.Копію цього заочного рішення вручити учасникам справи та направити відповідачу.
4.Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання відповідачем до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
4.1.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
4.2.Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.
5.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
6.Позивач: ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;
6.1.Відповідач: ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;
6.2.Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради (юридична адреса: вулиця Я. Мудрого, будинок 33, місто Лубни).
7.Суд підписав повне рішення 12.12.2024.
Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Мирошникова О. Ш.