Номер провадження: 22-ц/813/6443/24
Справа № 522/8195/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
14.11.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П, Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Крупської М,Г.,
учасники справи:
позивач Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1»,
відповідач - ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1»,
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року,
за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, третя особа: ОСОБА_3
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2022 року Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, в обґрунтування якого зазначив, що 24.10.2019 року позивачу під час підготовки та подачі до Міністерства юстиції України скарги стало відомо, що 21.02.2017 року невстановленими особами від імені ОК «ЕКОДОМ-1», в особі голови кооперативу Корнієенко (Дзюба) Н.О. та ОСОБА_1 підписаний договір про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» № 21, згідно умов якого позивач зобов`язався організувати будівництво двохрівневого підземного паркінгу у багатоповерховому будинку з підземним паркінгом та вбудовано-прибудованими громадським приміщеннями по АДРЕСА_1 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів, здати його в експлуатацію, передати учаснику паркомісце (секція 1, поверх -2, загальна площа 17 кв.м, номер 21) в об`єкті будівництва.
01.03.2017 року відповідачу видано довідку про повну оплату по договору № 22/03/2017, та між сторонами укладено акт прийму-передачі. Позивач вважає ці документи підробленими, тому звернувся до відділу поліції.
В кримінальному провадженні допитано свідка ОСОБА_4 , згідно показань якої з ОСОБА_1 вона знайома та перебувала в ділових відносинах, договір підписаний за допомогою факсиміле, кошти вона не отримувала. Так само їй не відомо хто підписав довідку та акт.
Право власності на теж паркомісце зареєстроване за ОСОБА_3 , тому оскаржуваний договір викликає суперечності між ОК «ЕКОДОМ-1» та ОСОБА_3 , що може потягти за собою матеріальні претензії третьої особи до позивача, що спричинить майнову шкоду позивачу.
Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» просив суд визнати договір № 21 від 21.02.2017 року недійсним та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 05 червня 2024 року позов Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_5 ) про визнання договору недійсним, залишив без задоволення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачається порушення суб`єктивного цивільного права (інтересу) позивача та не визнання чи оспорення його, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним. Визнання оскаржуваного договору недійсним не призведе до повернення сторін до попереднього стану, а підстав для захисту позивача від можливих претензій третьої особи не встановлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» зазначає, що зі своєї правової природи правочин у вигляді договору №21 від 21.02.2017 року про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» є двостороннім правочином так як породжує за собою права та обов`язки обох сторін договору.
Скаржник керується положенням ст. 215 ЦК України, якою передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Таким чином в зазначеній нормі передбачена можливість сторони договору використати форму правового захисту, а саме визнання правочину недійсним.
Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» в оскаржуваному договорі про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» 21 від 21.02.2017 року зазначений як одна із сторін договору, що вже передбачає можливість захисту своїх прав та законних інтересів ОК «ЕКОДОМ-1» у разі їх порушення у зв`язку з умовами договору.
Крім того, скаржник зазначає, що судом не враховано, що в теперішній час право власності на теж саме нерухоме майно, а саме паркомісце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Чернавської Інни Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48249713.
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2024 року відкрито провадження за апеляційною скаргою та роз`яснювалося відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, а третій особі пояснень.
ОСОБА_6 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначала, що скаржником в апеляційній скарзі не доведено та не наведено жодного аргументу чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість скаржуваного рішення. Також, позивачем не доведено та не наведеного жодного доказу, що б підтверджував, що оскаржуваним договором порушуються його права чи законні інтереси.
Зазначає, що розгляд справи з вимогами на майбутнє не передбачений чинним цивільно-процесуальним законодавством, та в даному випадку вимоги про визнання недійсним договору укладеного між ОК "ЕКОДОМ-1" та ОСОБА_5 не є ефективним способом захисту, адже невідомо яким чином заявлені позовні вимоги будуть поновлювати права позивача.
Позов ОК «ЕКОДОМ-1» позбавлений будь-якої процесуальної мети та спрямований не на остаточне усунення невизначеності у правовідносинах сторін, а на встановлення фактів, які позивач в майбутньому розраховує використати у іншому спорі.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1»про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 24.08.2024 року, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_6 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції України, законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004.
Судом встановлено, що право власності за ОСОБА_5 на паркомісце № 21 скасовано на підставі наказу Міністерства юстиції України. На даний момент єдиним власником майна є ОСОБА_3 .
Оскаржуючи договір про пайову участь, позивач вказує на можливі матеріальні претензії ОСОБА_3 до кооперативу, однак позивач не вказує, яким чином його права будуть захищені при визнанні договору недійсним.
Наслідками недійсності договору є реституція, тобто повернення сторін до попереднього стану, однак право власності на предмет оскаржуваного договору належить третій особі, тобто визнання недійсним договору укладеного між позивачем та відповідачем не матиме наслідком повернення майна у власність позивача.
Порушення суб`єктивного цивільного права (інтересу) позивача не вбачається та не визнання чи оспорення його, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним. Визнання оскаржуваного договору недійсним не призведе до повернення сторін до попереднього стану, а підстав для захисту позивача від можливих претензій третьої особи не встановлено.
Суд першої інстанції вважав, що позов ОК «Екодом-1» слід залишити без задоволення.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2017 року між Обслуговуючим кооперативом «Екодом-1» та ОСОБА_7 (змінив прізвище ОСОБА_8 ) (учасник) укладено договір про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» № 21, за умовами якого ОК «ЕКОДОМ-1» зобов`язується організувати будівництво багатоповерхового житлового будинку з підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями за рахунок внесків учасника та інших асоційованих членів ОК, здати його в експлуатацію, передати учаснику нежитлове приміщення (паркомісце) в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити до ОК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним договором та додатками до нього та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника.
Відповідно до п 4.2.2. договору ОК «ЕКОДОМ-1» зобов`язаний не пізніше 15 календарних днів з моменту введення об`єкту в експлуатацію, оформлення всіх необхідних документів та сплати внеску, передати учаснику за актом прийому-передачі об`єкт нерухомості.
На виконання положень договору № 21 про сплату пайових внесків від 21 лютого 2017 року між сторонами складено акт прийому-передачі до договору № 21 про сплату пайових внесків в ОК «Екодом-1» від 21 лютого 2017 року датований 14 лютого 2019 року.
Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 29.08.2023 року у справі № 910/5958/20 зазанчено, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору захисту.
З огляду на частину першу та частину другу статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.
Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.
За положеннями ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа.
За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.
Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, тому в кожній справі про визнання договору недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.
У постанові від 24 лютого 2021 року у справі №233/3516/18-ц (провадження N 61-4805св20) Верховний Суд вказав, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення та (або) оспорювання його прав та інтересів.
Інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції України, законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 18-рп/2004.
Судом першої інстанції встановлено, що право власності на паркомісце АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 скасовано на підставі наказу Міністерства юстиції України та єдиним власником майна є ОСОБА_3 .
Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договору про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» № 21, позивач в обґрунтування зазначає про можливі матеріальні претензії ОСОБА_3 , як власника нерухомого майна.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, жодні права, інтереси чи свободи ОК «ЕКОДОМ-1» не порушенні, оскільки на теперішний час право власності на предмет оскаржуваного договору належить третій особі ОСОБА_3 .
Суд першої інстанції вірно зазначив, що розгляд справи з вимогами на майбутнє не передбачений чинним цивільно-процесуальним законодавством.
Посилання скаржника на те, що оскаржуваний договір від 21.02.2017 року спричиняє шкоду ОК «Екодом-1» у зв`язку з невиконанням зобов`язань по договору про співпрацю від 22.10.2015 року укладеного між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» та тягне за собою цивільно-правову відповідальність позивача перед ТОВ «Ханбер», оскаржуваний договір наділяє ОК «Екодом-1» безпідставними обов`язками, оскільки позивач не був забудовником об`єкту будівництва та не мав повноважень вводити об`єкт в експлуатацію не заслуговують на увагу, оскільки знаходиться поза межами підстав позову.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко