Справа № 302/1703/24 Провадження № 2/302/492/24
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хустська районна військова адміністрація, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю, та визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка батька позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , 1929 р.н.

У подружжя дітей не було, а тому їм у всьому допомагала позивачка ОСОБА_1 із батьками, як найближчі родичі, - племінник ОСОБА_4 , 1970 р.н.

Тому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виявили бажання взяти до себе в сім`ю на виховання позивачку, як свою онучку, племінницю, щоб така на старість про них піклувалася. Батьки позивачки погодилися, бо виховували двоє дітей, окрім того їх будинок, дворогосподарство є сусіднім із будинком подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За цих підстав, за життя, 02.02.2005 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт на користь позивачки ОСОБА_5 , а саме заповіла останній жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,60 га, та грошові вклади в Ощадбанку № 7296.

Спадкоємців на обов`язкову частку до майна померлої ОСОБА_2 не має, оскільки її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину до майна померлої ОСОБА_2 так як на момент відкриття спадщини була неповнолітньою та заяви про відмову від прийняття спадщини не подавала. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався.

15.05.2023 позивачка ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1451 га, кадастровий номер :09:010:0193, що належала чоловіку померлої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Натомість, приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області, відмовив у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату серія ЗК № 0096397, виданого 13 червня 1997 року Міжгірською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_2 , та право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія ЗК № 0096396, як спадкоємиці четвертої черги спадкування за законом, оскільки відсутнє рішення суду, яким би підтверджувався факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 . Окрім того, щодо зазначених вище прав на земельні частки (пай), то стосовно них заповідальне розпорядження у заповіті відсутнє.

Як зазначено в позовній заяві, позивачка спочатку 2007 року і до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживала спільно з ОСОБА_2 , та вела з нею спільне господарство, за адресою: АДРЕСА_1 . Померла, ОСОБА_2 , вважала позивачку ОСОБА_1 своєю онучкою, бо проживали вони спільно за однією адресою, були родичами, а тому ОСОБА_2 за довго до своєї смерті склала заповітне розпорядження на користь позивачки ОСОБА_1 , однак помилково заповітом не охоплено все майно померлої ОСОБА_2 , на яке вона мала право за життя, а саме право на земельну частку пай в землях колишнього КСП «Шипіт».

Дані обставини змушують позивачку звернутися до суду з вимогою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем не менше п`яти років та визнання права на спадкове майно.

Ухвалою суду від 25.11.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2024 справу призначено до судового розгляду.

Представник позивачки адвокат Гренджа В. Ю. подала заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги позову.

Хустською районною військовою адміністрацією явку представника в судове засідання не забезпечено.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Пилипець Хустського району Закарпатської області, у віці 85 років, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

ОСОБА_2 доводилася тіткою батька позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Родинні відносини між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та померлою ОСОБА_2 , 1926 р.н., підтверджуються копіями наступних документів:

- свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_2 (а.с. 17);

- свідоцтва про народження батька позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_3 (а.с. 15);

- свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 , серія НОМЕР_4 (а.с. 18).

За життя, 02.02.2005 ОСОБА_2 склала заповіт на користь позивачки ОСОБА_5 , а саме заповіла останній жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,60 га, та грошові вклади в Ощадбанку № 7296 (а.с. 10).

15.05.2023 позивачка ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,1451 га, кадастровий номер :09:010:0193, яка розташована в селі Пилипець урочище «Біля хати» Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 042839 виданого Пилипецькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області 09.07.1996 на підставі рішення виконкому цієї ради від 21.11.1995 за № 35, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147, що належала чоловіку померлої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 11).

Також, 06.11.2024 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , а саме на право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату серія ЗК № 0096397 виданого 13 червня 1997 року Міжгірською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_2 , та право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія ЗК № 0096396 виданого 13 червня 1997 року Міжгірською районною державною адміністрацією, як спадкоємиці четвертої черги спадкування за законом, оскільки відсутнє рішення суду, яким би підтверджувався факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 (а.с. 12).

Як зазначено у постанові нотаріуса, щодо зазначених вище прав на земельні частки (пай), то стосовно них заповідальне розпорядження у заповіті відсутнє.

За змістом довідки № 948 від 24.09.2024, виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спочатку 2007 року і до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживала спільно з ОСОБА_2 , та вела з нею спільне господарство, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживали спільно однією сім`єю більше п`яти років (а.с. 13).

Предметом позовних вимог є спадкове майно померлої ОСОБА_2 , до якого входить право на земельну частку (пай) в землях території колишнього КСП «Шипіт», а саме: право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату серія ЗК № 0096397, виданого 13 червня 1997 року Міжгірською районною державною адміністрацією, та право на земельну частку (пай) розміром 1,43 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія ЗК № 0096396 виданого 13 червня 1997 року Міжгірською районною державною адміністрацією (а.с. 20, 21).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки ОСОБА_1 спочатку 2007 року і до дня смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживала спільно з останньою та вела з нею спільне господарство, тобто проживали спільно однією сім`єю більше п`яти років, наявні правові підстави для встановлення відповідного факту для належного підтвердження прийняття позивачкою спадщини до майна спадкодавця.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачка позбавлена можливості оформити свої майнові та спадкові права в позасудовому порядку, а тому змушена звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з початку 2007 року та по день смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на:

- земельну частку (пай) на території колишнього КСП «Шипіт», розміром 1,43 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0096397, виданого на ім`я ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 694 від 26 червня 1997 року;

- земельну частку (пай) на території колишнього КСП «Шипіт», розміром 1,43 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0096396, виданого на ім`я ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_3 , Міжгірською РДА 13.06.1997, зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 727 від 26 червня 1997 року, що належало чоловіку померлої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.