Єдиний унікальним номер судової справи: 487/4131/20
Номер провадження: 22-ц/812/1611/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

09 грудня 2024 року м. Миколаїв справа № 487/4131/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

експерта ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2024 року, ухвалене у складі головуючого судді Кузьменка В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

20 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником 11/50 часток домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2018 році під час опадів неодноразово відбувалось підтоплення будинку позивача, через самовільно змонтовану відповідачами конструкцію з водовідведення, яка не працює, не виконує свою пряму функцію, а збирає воду, яка заливає стіну його літньої кухні літ. В, що призводить до руйнування його майна. В результаті неправомірних дій відповідачів, які полягають у самовільному встановлені на стіні належній позивачу житлової будівлі конструкції для водовідведення у вигляді короба, яка не відповідає нормам ДБН, відповідачі спричинили матеріальну і матеріальну шкоду.

Вказував, що він є особою з інвалідністю 3 групи і така поведінка відповідачів ускладнює його стан здоров`я.

Посилаючись на викладені обставини та спричинену йому майнову та моральну шкоду, позивач просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні ним будинком шляхом демонтажу конструкцій з водовідведення, яка не відповідає нормам ДБН, і влаштувати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будинку відповідачів на його будинок (літня кухня літ. В), стягнути з відповідачів в солідарному порядку на відшкодування майнової шкоди 29 766 грн та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову, відповідачка ОСОБА_3 посилалася на недоведеність та безпідставність позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених ним позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом встановлений факт пошкодження майна позивача та розмір матеріальної шкоди, який згідно висновку експерта № 125-135 від 09 травня 2024 року становить 60 242 грн. Всупереч вимогам статті 79 ЦПК України суд не визнав доказами свідчення позивача, що саме родичі відповідача пошкодили покрівлю з шиферу на даху нежитлової будівлі позивача коли намагались відремонтувати воронку злива води на даху його нежитлової будівлі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 вважала її доводи необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Інший відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених ним позовних вимог.

Між тим, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах.

Відповідно до положень частин першої - п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частини перша статті 1166 ЦК України).

Згідно із частини другої статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частина перша статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковими умовами відшкодування моральної (немайнової) шкоди є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є власником 11/50 часток домоволодіння з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 . До складу цієї частки домоволодіння входить літня кухня літ. В, яка розташована на межі з домоволодінням АДРЕСА_2 поруч з квартирою АДРЕСА_3 , що з 2012 року на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

За змістом листа КП ММ БТІ від 23 квітня 2019 року, встановлено, що колишніми власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , у 2010 році було самочинно збудовано нежитлову прибудову, самочинно поєднано дві квартири АДРЕСА_5 .

Розпорядженням адміністрації Заводського району від 23 вересня 2011 року за №572 було визнано готовим до експлуатації реконструйовану квартиру з наданням їй та на господарські будівлі АДРЕСА_3 .

Відповідно до матеріалів інвентаризаційних справ за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 земельні ділянки за вказаними адресами, мають спільну межу.

На земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 впродовж межі з ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 розташовані житловий будинок літ. Ж-1, господарчі будівлі літ. В, С, Р, Г, И, О.

На земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 впродовж межі з ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 розташовані житловий будинок літ. Ж-1, господарчі будівлі літ. У,Ф,Ш,З.

Всі перелічені будівлі розташовані фактично по межі, без відступу передбаченого сучасними будівельними нормами.

Звітом №452/09-18, що підготовлений ТОВ «НЦОЕА «Пи Кан» у 2018 році, на замовлення ОСОБА_1 , визначено вартість будівельно-відновлюваних робіт по усуненню наслідків затоплення та вартості ремонтних робіт по усуненню пошкоджень, заподіяних меблям, що складає 29766 грн.

Згідно звіту №229-04-06-2019, що складений ФОП ОСОБА_7 у 2019 році на замовлення ОСОБА_1 , технічний стан основних несучих конструкцій літньої кухні по АДРЕСА_1 ІІ категорії - задовільний згідно вимог ДСТУ-Н БВ.1.2.-18:2016 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану» та не відповідають вимогам ДБН В.2.6-:2017 «Покриття будівель і споруд». Для збереження працездатності основних конструктивних елементів, виконані конструкції покрівлі не відповідають вимогам ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд». Для забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівельних конструкцій літньої кухні по АДРЕСА_1 необхідно проведення капітального ремонту покрівлі з заміною елементів водовідведення згідно розробленого проекту відповідного профілю фахівцями.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-135 від 09 травня 2024 року, встановлено, що система водовідведення з покрівлі споруди навісу, який належить відповідачу ОСОБА_3 в домоволодінні АДРЕСА_2 , повністю розташована на покрівлі та зовнішній стіні будівлі літньої кухні літ «В», яка належить ОСОБА_1 в домоволодінні АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель та споруд», в результаті чого відбувається проникання атмосферних опадів до приміщення літньої кухні. Крім того, відсутність в місті примикання покрівлі до конька листів азбестоцементних на площі 2,2 кв.м., також приводить до проникання атмосферних опадів до приміщення літньої кухні літ. «В».

Дослідивши приміщення літньої кухні, а саме: кімнату, санвузол, коридор-кухню, експертом встановлена наявність дефектів, які утворились на поверхні стель та стін в приміщеннях будівлі літньої кухні літ «В», внаслідок залиття з покрівлі будинку, а саме: в кімнаті на стелі по всій площі спостерігається намокання, розриви підшивки перекриття з листів ДВП, на стінах намокання та відпадання шпалер з наявністю плям сирості та цвілі. Вартість ремонтно-будівельних робіт, для усунення заподіяної матеріальної шкоди по ліквідації залиття приміщень будівлі літньої кухні літ «В» по АДРЕСА_1 , в нині чинних цінах, складає 60 242 грн.

Допитана експерт ОСОБА_5 , суду першої інстанції пояснила, що однією з причин затікання є відсутність листів азбестоцементні на площі 2,2 кв. м, що приводить до проникнення атмосферних опадів до приміщення літньої кухні. Друга причина, в місті з`єднання чаші воронки з несучим елементом покриття відсутня міцність і герметичність і частині з`єднання чаші воронки з несучим елементом покриття, що призводить до проникнення опадів до приміщення літньої кухні.

Відповідно до висновку експертизи, пояснень експерта в суді встановлено, що існує дві причини залиття приміщення будівлі літньої кухні літ «В» позивача.

Встановивши, що однією із причин залиття літньої кухні є влаштована система водовідведення з покрівлі споруди навісу, який належить відповідачам в домоволодінні АДРЕСА_2 , що не відповідає вимогам ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель та споруд», в результаті чого відбувається проникання атмосферних опадів до приміщення літньої кухні позивача, суд першої інстанції, з огляду на пояснення сторони відповідача щодо намагання після залиття приміщення літньої кухні позивача, полагодити власними силами влаштовану систему водовідведення, дійшов помилкового висновку про недоведеність позову.

При цьому колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів того, що з вини відповідачів на даху літньої кухні позивача літ. В. відсутні в місті примикання покрівлі до конька листи азбестоцементні на площі 2,2 кв.м., що також приводить до проникання атмосферних опадів до приміщення літньої кухні літ. «В». Отже, ОСОБА_1 не спростував обопільну вину сторін в рівних частках у залитті.

З матеріалів справи убачається, що позивач двічі у липні 2018 року звертався до поліції та у серпні 2018 року до Адміністрації Заводського району ММР з заявами лише щодо залиття будинку. Додані до апеляційної скарги фотографії також не свідчать про те, що відсутність в місті примикання покрівлі до конька листів азбестоцементних є наслідком дій сторони відповідача.

Отже, колегія суддів вважає частково доведеною вину відповідачів, як співвласників будинку у залитті літної кухні позивача.

Допитана в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_5 , підтримавши свій висновок, пояснила, що вона не може відповісти на питання, яке було поставлено судом щодо вжиття необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будинку відповідачів на будинок літньої кухні позивача, оскільки вирішення цього питання потребує знання фахівців в галузі покрівельних робіт.

Позивачем надано лист ТОВ «Будтехнологія МК» від 04 грудня 2024 року № 01-04/12 за змістом якого, за результатами огляду, для вирішення суперечностей та усунення потрапляння потоку води на покрівлю домоволодіння позивача, запропоновано декілька варіантів вирішення ситуації, що склалася. Запропоновано: виконати правильне якісне гідровідсікання потоку води між домоволодіннями сторін у місці обох покрівель або виконати зворотній ухил скатної покрівлі навісу, а саме, у сторону домоволодіння по АДРЕСА_2 та відповідно у протилежну сторону від виконаної наразі, в сторону домоволодіння по АДРЕСА_1 . При цьому, колегія суддів зауважує, що вказаний лист не містить спосіб виконання правильного якісного гідровідсікання потоку води між домоволодіннями.

В судовому засіданні позивач просив зобов`язати відповідачів виконати зворотній ухил скатної покрівлі навісу.

Відповідачем ОСОБА_3 надано рекомендаційний лист ТОВ «Маркешейдер і Ко» №01/1224 від 09 грудня 2024 року, яким для вирішення проблеми затікання запропоновано виконати сучасну якісну гідроізоляцію за адресою: АДРЕСА_1 , також стику обох покрівель на межі домоволодінь по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; демонтувати воронку на покрівлі домоволодіння по АДРЕСА_1 ; після демонтажу воронки її місто закрити шифером піж шифером виконати якісну гідроізоляцію за допомогою гідроізоляційних мембран або полімерно-бітумної герметизуючої стрічки; збільшити водовідвідний жолоб та становити сучасну водовідвідну систему PROFIL або іншу по покрівлі літньої кухні домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка знаходиться за межами цього домоволодіння, фактично на території домоволодіння АДРЕСА_2 , з відведенням за межі домоволодінь. Запропонований варіант зміни нахилу покрівлі навісу літньої кухні за адресою АДРЕСА_2 вважається недоцільним по причині того, що при опадах вода буду стікати і застоюватися на невеликій площині. Фактично це площина 4 м х 3,5 м. Згідно з оглядом та технічним планом двору по АДРЕСА_2 , вбачається, що фактично площина, куди буде стікати вода після зворотного нахилу покрівлі навісу оточена зі всіх сторін житловими та господарськими спорудами. Стоків для відведення води немає. Тому це призведе до намокання ґрунтів та небажаного впливу на фундамент та стіни житлових та господарчих споруд домоволодінь сторін.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рекомендаційний лист ТОВ «Маркешейдер і Ко» №01/1224 від 09 грудня 2024 року не містить інформації про те, що запропоновані варіанти вирішення проблеми затікання згідно листа ТОВ «Будтехнологія МК» від 04 грудня 2024 року № 01-04/12 не відповідають вимогам ДБН та містить припущення, тому вважає, що підтриманий позивачем варіант вирішення суперечностей та усунення потрапляння потоку води на покрівлю та стіни літньої кухні позивача, є обґрунтованим та доцільним.

За таких обставин, позовні вимоги на підставі статті 391 ЦК України підлягають частковому задоволенню шляхом покладення на відповідачів обов`язку за власні кошти демонтувати конструкції з водовідведення, які не відповідають нормам ДБН та виконати зворотній ухил скатної покрівлі споруди навісу, а саме, у бік домоволодіння по АДРЕСА_2 та відповідно у протилежний бік від виконаної наразі, в бік домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс13 зроблений висновок по застосуванню статті 1190 ЦК України та вказано, що особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Отже, солідарна відповідальність передбачена лише у разі винних сумісних дій відповідачів або у випадках, передбачених договором.

З огляду на часткову доведеність вини відповідачів у залитті літньої кухні позивача, апеляційний суд дійшов висновку про те, що майнова шкода в розмірі, що визначена експертом 60 242 грн, завдана літній кухні літ. В позивача через залиття, підлягає частковому відшкодуванню відповідачами у солідарному порядку в межах позовних вимог в розмірі 29 766 грн.

Оскільки літня кухня позивача пошкоджена, зокрема і з вини відповідачів, які у добровільному порядку вирішити питання відшкодування шкоди відмовились, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

При цьому апеляційний суд виходить із доведеності вимог позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок залиття належної йому літньої кухні, яка пов`язана з розладом нормального життя ОСОБА_1 , нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту літньої кухні, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом та необхідністю зверненням до суду за захистом порушених прав.

Враховуючі відсутність з боку відповідачів протягом тривалого часу будь-яких дій стосовно відновлення, ремонту чи виплати компенсації за нанесену шкоду, апеляційний суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 гривен.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено 840 грн 80 коп. за вимоги немайнового характеру та 1 297 грн 66 коп. майнового характеру.

При поданні апеляційної скарги позивачем було сплачено 1297 грн 66 коп. за вимоги немайнового характеру та 1297 грн 66 коп. майнового характеру.

Оскільки суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу позивача в частині немайнових вимог та частково задовольнив апеляційну скаргу в частині майнових вимог, скасувавши рішення суду першої інстанції та частково задовольнив позов, то відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повинні відшкодувати позивачу по 1 548 грн, що пропорційно 30,64 % задоволених позовних вимог майнового характеру та повністю задоволених вимог немайнового характеру (840 грн 80 коп. +397 грн 60 коп. (1297,66 грн х30,64%) + 1 261 грн 20 коп. +596 грн 40 коп. (1946 грн 49 коп. х 30,64%) :2.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні літньою кухнею літ. В по АДРЕСА_1 шляхом покладення обов`язку на ОСОБА_3 , ОСОБА_6 за власний рахунок демонтувати систему водовідведення з покрівлі споруди навісу, який належить ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в домоволодінні АДРЕСА_2 , що не відповідає вимогам ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель та споруд», визначену у висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-135 від 09 травня 2024 року.

Покласти обов`язок на ОСОБА_3 , ОСОБА_6 за власний рахунок виконати зворотній ухил скатної покрівлі навісу, а саме, у бік домоволодіння по АДРЕСА_2 та відповідно у протилежний бік від виконаної наразі, в бік домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 29 766 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят шість) грн та у відшкодування компенсації моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору в обох судових інстанціях по 1 548 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім) грн, з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України .

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлено 10 грудня 2024 року.