Провадження № 2/161/4388/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 жовтня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Крупінської С.С.

за участю секретаря с/з Федорової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.11.2019 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №238818. Укладення кредитного договору здійснювалось сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, доступ до якої забезпечувався відповідачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація відповідача здійснювалась при вході відповідача в особистий кабінет, шляхом перевірки позивачем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого позивачем на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах кредитного договору позивачем було надано відповідачу грошові кошти в розмірі 2500 грн., відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Кредит видавався строком на 30 днів, шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав. 22.02.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали договір факторингу №015-220221, згідно якого останній отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за договором № 238818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2019 року. В подальшому, 05.02.2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда- Ф» уклали договір факторингу № 20240205/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», в тому числі і до ОСОБА_1 , за договором № 238818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2019 року. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 26.08.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 9728,78 грн., з яких: 2500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5700 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом та 1528,78 грн. інфляційне збільшення.

У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача в користь позивача 9728,78 грн. заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 238818 від 03.11.2019 року, 7000 грн. за правничу допомогу та 2422,40 сплачений судовий збір.

Ухвалою судді від 23.09.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2019 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №238818.

Відповідно до умов договору 238818 від 03.11.2019, відповідачу надався кредит в сумі 2500 грн. строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: Акційна процентна ставка становить 0,01 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (3,65% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.2 цього договору. Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50% річних).

Факт перерахування позики на користь ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» № 4483-ВП від 07.02.2024 року (а.с. 25).

Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання.

22.02.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу № 015-220221, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 238818 від 03.11.2019 року.

У свою чергу, 05.02.2024 року на підставі Договору факторингу № 20240205/1, укладеного між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф», позивач набув права майнової вимоги за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № № 238818 від 03.11.2019 року.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 20240205/1 від 16.08.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 20240205/1 від 16.08.2024 року становила 2500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5700 грн. заборгованість по відсотках (а.с.24).

Із наведеного слідує, що з моменту набуття ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» права майнової вимоги за вищевказаним правочином, нарахування ОСОБА_1 заборгованості за вказаним правочином не здійснювалося.

Про укладення вищевказаних договорів факторингу відповідача було повідомлено в належний спосіб.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 всупереч умовам Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 238818 від 03.11.2019 року свої кредитні зобов`язання не виконує.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами.

Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф».

За наведених обставин суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» суму заборгованості суму заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 238818 від 03.11.2019 року в розмірі 8200 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У своєму позові ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» також просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь нараховані за період з 03.12.2019 року по 21.02.2022 року інфляційне збільшення в сумі 1528,78 грн.

Нарахування індексу інфляції від простроченої суми за весь час прострочення до 21.02.2022 року відповідає вимогам п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До позовної заяви представником позивача долучено копію договору про надання правової допомоги № 20240819.1 від 19.08.2024 року укладений між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф», розрахунок суми витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. з переліком послуг, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001477 від 24.05.2019 року.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 7000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Щодо витрат по сплаті судового збору суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 509,526,527,530,1048,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,77,81, 137,141,247, 259,263-268, 280, 352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» суму заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 238818 від 03.11.2019 року в розмірі 9728 (дев`ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.40 коп. та 7000 (сім тисяч) грн. витрат за надання правової допомоги

Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», адреса місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. С. Бандери, 87, офіс 54, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 17 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська