РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., представника позивача Капля А.С., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

23.11.2023 представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - адвокат Капля А.С. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтований таким, що 24.01.2020 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-163698856), яким забезпечено транспортний засіб марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 .

13.07.2020 о 23 год. 10 хв. по вул. Луцькій у м.Нововолинську ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння керуючи автомобілем марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи рух заднім ходом не вибравши безпечного інтервалу допустив наїзд на припаркований автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_2 . Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено зазначений автомобіль з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно поліса №ЕР-163698856.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановами Нововолинського міського суду Волинської області по справі №165/1904/20 від 20.10.2020 року та №165/1902/20від 04.12.2020 року.

Окремо зазначає, що справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП закрито з нереабілітуючих підстав закінчення строків, передбачених законом для накладення адміністративного стягнення, але не через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, що не доводить відсутність вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, але виключає проведення провадження в адміністративній справі.

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР-163698856, на підставі страхового акту №15 від 10.12.2020 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_2 , складає 8 549 грн. 78 коп.

В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «УСК «УКНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» здійснило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_2 , в сумі 8549 грн. 78 коп., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР127916 від 14.12.2020 року.

Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що відповідач відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння, то позивач має право зворотної вимоги ( регресу) до відповідача на суму 8549 грн. 78 коп.

Позивач, посилаючись на приписи ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з відповідача 8549 грн. 78 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.12.2023 у справі відкрито провадження, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

26.02.2024 відповідач подав відзив на позов де зазначив наступне. Позивач з незрозумілих для нього причин, з власної ініціативи, не ставлячи до відмова особу, яка уклала договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснив регламентну виплату потерпілій стороні в сумі 8549 грн. 78 коп. На підставі наведеного позивач, також з надуманих підстав звернувся до суду з позовом про відшкодування регресу, керуючись ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки після ДТП, він, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав:

- з повідомленням про настання страхового випадку до страховика не звертався згідно він, як відповідач, не пропустив установлений законом триденний строк для повідомлення страховика про страховий випадок, а взагалі не повідомляв позивача про нього, та виходив з того, що в цьому немає необхідності, оскільки він відшкодував збиток в позасудовому порядку, мирним шляхом, а саме, 14 липня 2021 року. Він вважав, що сума збитків у розмірі 9000 грн. є несуттєвою задля того, щоб повідомляти страхову компанію про настання страхового випадку, а тим більше звертатися для відшкодування такої малозначної шкоди він не планував і не мав цього робити.

- відповідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України, повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та своє адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Виплата є дійсно необґрунтована, тому що ніхто не просив її робити, тим більше, що збиток був повністю відшкодований в добровільному порядку відразу після ДТП. Враховуючи вищевикладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у делікатному зобов`язанні. У порядку суброгації страховик має право вимагати віл особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат. Вимога позивача до завдана шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. З огляду на вищевикладене, вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з невірно обраним способом захисту порушеного права.

Крім того, перебіг позовної давності при суброгації починається з дня настання страхового випадку, тобто з 14 липня 2020 року, а при регресі з наступного дня після здійснення виплати страхового відшкодування.

Вказав на те, що, позивач будучи ознайомлений із постановами суду все рівно здійснив виплату страхового відшкодування, хоча в цьому не було необхідності, так як збиток був відшкодований в позасудовому порядку потерпілій стороні 14 липня 2020 року.

Крім того, зазначає, що до транспортного засобу «Тойота Прадо», не має ніякого відношення, страхових договорів не підписував, за допомогою до позивача не звертався і тим більше не мав наміру звертатися по вирішенню питання щодо страхового відшкодування, так як сам відшкодував завдану шкоду.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа винна в ДТП, не притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку, а також відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків, тим більше, що страхувальник свідомо не звертався до позивача, оскільки всі питання про відшкодування збитків були вирішені добровільно, мирним шляхом.

В даному випадку грошові кошти, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, підлягають стягненню на підставі відносин суброгації, а не регресу, як було заявлено позивачем, а тому перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту виникнення страхового випадку.

Крім того, рішення про наявність або відсутність підстав для задоволення регресної вимоги мають ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, тому такі спори мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позову.

21.03.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV(надалі Закон).

Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього закону (ст.2 цього Закону). Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Тобто, після звернення з повідомленням про настання страхового випадку потерпілою особою у ПрАТ «УСК`КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виник обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаними правовими нормами встановлено обов`язок особи, яка скоїла ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмо повідомити страховика про настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач навмисно не виконав обов`язок покладений на нього Законом та не повідомив позивача про стягання страхового випадку 13 липня 2020 року о 23:10 год. по вул. Луцькій у м. Нововолинську.

Звертають увагу суду на те, що підставою для звернення до суду з позовом до відповідача є пункт «в» підпункт 38.1.1 пункту 38.1 статі 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння, то позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача в сумі 8549, 78 грн.

Стаття 38 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

До таких випадків і відноситься пункт «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статі 38 Закону України Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Тобто між ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виникли відносини в порядку регресу.

Щодо посилання відповідача на строки позовної давності.

Згідно з ч.6 ст.261 ЦК України за регрес ними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_2 , в сумі 8549, 78 грн. 14.12.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР127916 від 14.12.2020 року. Тобто, останнім днем спливу строку позовної давності є 14.12.2023 року, а не 13.07.2023 року, як стверджує відповідач.

Відтак твердження відповідача, що між ним та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», виникли відносини в порядку суброгації та те, що позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставними та не обґрунтованими.

25.03.2024 року від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документальних доказів, а саме інформаційний запит від відділення поліції №1 ( м. Нововолинськ) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Капля А.С. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги пославшись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді (поясненнях) на відзив відповідача, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1,2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 20.10.2020 року по справі №165/1904/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у даній адміністративній справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 04.12.2020 року по справі №165/1902/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у даній адміністративній справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту вищевказаних постанов суду встановлено, що 13.07.2020 року о 23:10 год. ОСОБА_1 по вул. Луцькій у м. Нововолинську керуючи автомобілем марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 виконуючи рух заднім ходом не вибравши безпечного інтервалу допустив наїзд на припаркований автомобіль марки автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_2 .Внаслдіок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.13. 1 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Крім того, 13.07.2020 року о 23:10 год. ОСОБА_1 по вул. Луцькій у м. Нововолинську керував автомобілем марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, в силу ч.6 ст.82 ЦПК України суд вважає, що вина відповідача у пошкоджені застрахованого автомобіля встановлена судовим рішенням та не підлягає додатковому доказуванню.

Також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та ОСОБА_2 було укладено поліс № ЕР-163698856 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 січня 2020 року, згідно умов якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

14 липня 2020 року ОСОБА_3 , як особа, яка експлуатує пошкоджений під час ДТП транспортний засіб марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_2 , звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування.

На підставі ремонтної калькуляції № 20-0321015 від 27.07.2020, страхового акта № 15 від 10.12.2020 та розрахунку суми страхового відшкодування позивачем було проведено розрахунок та виплату страхового відшкодування Головному управлінню Національної поліції, як власнику пошкодженого транспортного засобу у розмірі 8549,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р127916 від 14.12.2020 року.

Також під час розгляду справи встановлено та не підлягає додатковому дослідженню те, що відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Дані обставини були встановлені в постанові Нововолинського міського суду Волинської області від 04.12.2020 року зі змісту якої встановлено, що відповідач 13.07.2020 року о 23:10 год. по вул. Луцькій у м. Нововолинську керував автомобілем марки «TOYOTO PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п. 38.1.1 в) ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду у разі,якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завданні збитки.

В силу ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (п. 69 постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі №755/18006/15).

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи в судовому засіданні посилання відповідача на обставини, які, на його думку, слугують підставами для невизнання позову, не знайшли свого підтвердження. Більш того, такі обставини суперечать доказам, наданим сторонами та викладеним у матеріалах справи. Дослідження наявних доказів і документів свідчить про те, що заявлені відповідачем факти не мають обґрунтування, а отже, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи відповідача є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, що встановлені судом, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу є такими, що підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на вимогах закону та доведені відповідними доказами.

У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2684 грн. підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

На підставі ст.35, п.38.1.1 ст.38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 8549 (вісім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 78 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 2684 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; код в ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2024.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ