Провадження № 2/265/5089/24
У Х В А Л А

10 грудня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

представника позивача адвоката Шклярука Д.С.,

представника відповідача адвоката Лучко А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шклярука Дениса Сергійовича про збільшення розміру позовних вимог, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

09.12.2024 року представником позивача адвокатом Шкляруком Д.С. через канцелярію суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що збільшення позовних вимог у справі про поділ спільного майна подружжя полягає в тому, що заявлено додаткову вимогу про визнання недійсним договору позики від 19.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 , та її матір`ю ОСОБА_3 . Представник вважає доцільним розгляду цих вимог в одному провадженні, оскільки у відзиві на позов відповідач вказує, що для придбання спірної квартири, яка є предметом даного позову, вона позичила кошти у своєї матері, на підтвердження чого додала копію договору позики від 19.10.2007 року.

Дослідивши матеріали поданої заяви про збільшення позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постановах від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі N 925/185/19, від 23.01.2020 у справі N 925/186/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстав позову.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог необхідно розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

При цьому не вважається збільшенням розміру позовних вимог додавання нових (додаткових) вимог. У разі подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог, в якій по суті йдеться про нові вимоги, суд повинен у прийнятті заяви відмовити.

Судом встановлено, що подана до суду заява про збільшення позовних вимог за своєю правовою природою не може розцінюватися як така, оскільки містить самостійні позовні вимоги (про визнання договору позики недійсним), що відповідно до вказаної правової позиції не може вважатись збільшенням вимог за уже прийнятим судом позовом.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Водночас, досліджуючи як докази боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2023 року у справі № 274/1625/23 з посиланням на позицію Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 зазначає: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача».

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 липня 2023 року по справі № 5015/118/11 заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

В силу ст.ст. 43, 49 ЦПК позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Зміна підстав позову можлива у такі способи:

1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими;

2) доповнення фактичних чи правових підстав новими;

3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Зміна предмету позову можлива у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Таким чином, викладені у заяві про збільшення вимог вимоги представника позивача ОСОБА_1 суперечать праву, яке регламентовано нормами ЦПК України, адже подана ним заява містить цілком нову позовну вимогу (визнання договору позики недійсним від 19.10.2007 року) та нове правове обґрунтування підстав для її задоволення, які не були заявлені позивачем під час первісного звернення до суду з позовною заявою.

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог до вже поданого позову процесуальним законодавством не передбачено.

Збільшення позовної вимоги щодо визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та її поділу шляхом заявлення до неї ще однієї вимоги про визнання недійсним договору позики від 19.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_3 , яку зазначено в якості відповідача-2, відповідно до вищевказаних позицій Верховного Суду, суперечить п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що заявою про збільшення позовних вимог позивач додає нові матеріально-правові вимоги, які не були пред`явлені в первісній редакції позову, що поєднується із розширенням кола відповідача. Фактично позивач доповнив позовну заяву новою вимогою, що не є збільшенням розміру позовних вимог.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 260-261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Шкляруку Денису Сергійовичу у прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк із дня складення ухвали.

Суддя Г.В. Дорошенко

.