Справа №753/9945/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.09.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (https://creditka.com.ua) було укладено електронний кредитний договір №1274-0236, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на платіжну карту в розмірі 18000 грн. з кінцевим терміном повернення 17.10.2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Також додатковою угодою від 23.09.2023 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1274-0236 від 18.09.2023 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2000,00 грн. В добровільному порядку сплатити заборгованість позичальник відмовляється.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1274-0236 від 18.09.2023 року у розмірі 100750,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 20000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 80750,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2442,40 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 06 серпня 2024 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги.

13 вересня 2024 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на 07.11.2024 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляли.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1274-0236.

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18000 грн.; строк кредитування - 30 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Додатковою угодою від 23.09.2023 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1274-0236 від 18.09.2023 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2000,00 грн.

З наданого розрахунку заборгованості станом на 06.02.2024 року у відповідача виникла заборгованість за наданим кредитом в розмірі 100750,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 20000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 80750,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, зазначив, що відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та не виконав взяті на себе зобов`язання.

Апелянт обґрунтовує наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції насамперед твердженнями про неналежне його повідомлення про розгляд справи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати до суду свої заперечення та доводи.

Дані доводи не можуть бути прийняті судом.

Як убачається з матеріалів справи, судом першої інстанції у відповідності до вимог процесуального закону було надіслано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації ОСОБА_1 . Відповідно до Відповіді № 604211 від 22.05.2024 року встановлена адреса реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою апелянту була надіслана ухвала про відкриття провадження від 22.05.2024 року поштовим відправленням 29.05.2024 року з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернулася на адресу суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

У Пунктах 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанові ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17) зазначено, що при поверненні поштового відправлення з відміткою «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки і вважається доказом належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи.

При цьому поштове відправлення направлялось за тією адресою, яку апелянт зазначив і в апеляційній скарзі.

Тому твердження ОСОБА_1 про неналежне повідомлення про розгляд справи є безпідставним.

Крім того, твердження апелянта про позбавлення його можливості надати суду власні контррозрахунки та докази є декларативним, оскільки жодних доказів та розрахунків до суду апеляційної інстанції ним також не було подано, хоча апеляційну процедуру було ініційовано саме ним, відтак він мав можливість подати такі докази та розрахунки з клопотанням про поновлення процесуальних строків на це.

Наступним доводом апеляційної скарги було посилання на недоліки договору, укладеного між ним та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Відповідно до вимог ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вказаний договір не є нікчемним, не був визнаний судом недійсним, відтак зважаючи на положення ст. 204 ЦК України є правомірним і не може бути не врахований судом при вирішенні даної справи.

При цьому питання щодо правомірності такого договору не є предметом розгляду у даній справі, відтак не можуть бути встановлені судом в цьому провадженні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько