№ 2/183/3454/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2024 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про:
- визначення ОСОБА_2 додаткового строку в два місяці, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 ,
14 травня 2024 року позивач звернулася до Вінницького міського суду з позовом до Вінницької міської ради, в якому просила визначити їй додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 .
Постановленою Вінницьким міським судом Вінницької області від 17 травня 2024 року позовну заяву передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Справу отримано судом 23 липня 2024 року та 25 липня 2024 року передано головуючому судді.
Постановленою суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ухвалою від 29 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк на усунення недоліків.
01 серпня 2024 року позивачем усунуто недоліки позову шляхом подання позовної заяви в новій редакції. Визначено відповідачем Сєвєродонецьку міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , смерть якого зареєстрована Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах в місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про що 01 серпня 2023 року зроблено відповідний актовий запис за № 494 та видано (повторно) 15 грудня 2023 року свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 1/6 (одної шостої ) частки у праві власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З 01 квітня 2022 року позивач із сім`єю є внутрішньо переміщеними особами. З 01 квітня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 проживала в м. Дніпро. З 08 березня 2024 року проживає в АДРЕСА_2 . З червня 2022 року м. Сєвєродонецьк Луганської області тимчасово окуповане російською федерацією. 13 березня 2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Кравцової О. М. з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус пояснила, що позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 60/02-31 від 13 березня 2024 року, в якій постановила відмовити у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, в тому числі спадкоємців, які прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у встановлений законом строк у шість місяців, і які б могли надати згоду відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України немає. Оскільки ОСОБА_3 проживав в м. Сєвєродонецьк Луганської області, а дана територія є тимчасово окупованою і позивачка проживає на даний момент у м. Вінниця, позивач не має змоги взяти відповідну довідку про останнє місце проживання її батька. Підтвердженням проживання ОСОБА_3 у м. Сєвєродонецьку Луганської області є копія паспорта померлого, в якій зазначено про місце його реєстрації: АДРЕСА_3 .
Позивач указує, що не змогла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки м. Сєвєродонецьк, в якому проживав батько позивачки, є тимчасово окупованим. довгий час позивач не могла отримати інформацію про батька, а пізніше свідоцтво про смерть. Отримала його лише 15 грудня 2024 року. Вона є внутрішньо переміщеною особою та змушена була переїхати з м. Дніпро до м. Вінниця, оскільки проживання в м. Дніпро стало небезпечно для неї та сім`ї. Переїзд, пошук житла, влаштування побуту для дітей зайняли багато часу. Позивачка має двох малолітніх дітей, які потребують постійного догляду. Старший син позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається онлайн у школі, має бути під постійним наглядом батьків. За молодшою дочкою позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач доглядає дома. Відповідно до медичної довідки від 14 березня 2024 року дитина потребує реабілітації та медикаментозного лікування, в зв`язку з затримкою мовного розвитку.
Постановленою суддею ухвалою від 02 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання. Також судом витребувано докази у виді належним чином засвідченої копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 . Докази отримано 27 серпня 2024 року.
Постановленою судом ухвалою від 23 вересня 2024 року розгляд справи постановлено проводити в режимі відеоконференції.
Постановленою судом ухвалою від 21 жовтня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подавав.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_6 , батьками якої в наданому суду у засвідченій копії свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 19 лютого 1988 року вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_7 /а.с.10/.
Відповідно до наданого позивачем у засвідченій копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 08 серпня 1997 року, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськстрой» на підставі розпорядження від 08 серпня 1997 року № 237, ОСОБА_7 та членам її родини: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 передано у власність, шляхом приватизації, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.7/.
З наданого суду у засвідченій копії свідоцтва про шлюб убачається, що 19 жовтня 2013 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 » /а.с.13/.
Згідно з відміткою у паспорті громадянки України позивача, ОСОБА_2 з 17 лютого 1988 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.47/.
Відповідно до наданих суду у засвідчених копіях свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та № 422407 вбачається, що у батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_2 народилися діти: ІНФОРМАЦІЯ_6 син ОСОБА_4 /а.с.12/ та ІНФОРМАЦІЯ_7 донька ОСОБА_5 /а.с.11/.
Згідно з засвідченою копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 грудня 2023 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер /а.с.5/.
З дослідженої судом копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та наданих позивачем доказів убачається, що:
- 13 березня 2024 року почато спадкову справу № 8/2024 до майна померлого ОСОБА_3 /а.с.45, 53, 59/;
- 13 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.46/;
- інших спадкових справ щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилося, свідоцтв про право на спадщину не видавалося, інформація про заповіти, складені ОСОБА_3 у спадковому реєстрі відсутня /а.с.51, 52/;
- ОСОБА_3 на момент смерті згідно з реєстром Сєвєродонецької міської територіальної громади з 13 жовтня 2020 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_7 /а.с.56, 57, 58/;
- постановою нотаріуса від 13 березня 2024 року № 60/02-31 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини /а.с.50/.
При цьому з наданої позивачем засвідченої копії свідоцтва про смерть з поновленим записом серії НОМЕР_5 від 15 листопада 2023 року /а.с.73/ вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 /а.с.73/.
Вирішуючи позовні вимоги, суд ураховує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними (постанова Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12).
Позивачем на підтвердження обставин поважності пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у позовній заяві вказано, зокрема, що введення воєнного стану та необхідність внутрішнього переміщення, турбота про дітей, їх навчання та здоров`я вплинула на її змогу вчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .
Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено та який діє станом на день розгляду справи.
Так суд ураховує, що смерть батька позивача відбулася на території м. Сєвєродонецьк Луганської області, яка на теперішній час віднесена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за № 309 та у період, який є меншим за два місяці до введення воєнного стану на території України, початку активних бойових дій, в тому числі, поблизу м. Сєвєродонецьк Луганської області.
З довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради УСЗН від 14 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_5 з 18 квітня 2020 року знаходиться на обліку КНП «Сєвєродонецький ЦПМСД» спостерігається у невролога з діагнозом: затримка мовленнєвого розвитку. Потребує курсів реабілітації 1 р. у 6 міс. та медикаментозного лікування /а.с.14/.
Отже фактичне вимушене знаходження позивача за межами нотаріального округу, в якому сталася смерть батька позивача, бойові дії в його межах, воєнний стан на території України, лікування дитини позивача в період, на який підпадав строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, звернення до суду для підтвердження фактів смерті близьких родичів створили позивачеві перешкоди в тому, щоб своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. За висновком суду ці причини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача та такими, що потребували значного часу для їх усунення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, суд вважає, що позивач за допомогою належних та допустимих доказів довела суду ту обставину, що строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин. Також суд ураховує, що відомостей щодо звернення до нотаріуса інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини, матеріали справи не містять.
Враховуючи причини пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, підтвердження наявності обставин, які унеможливлювали вчасне звернення до нотаріуса, суд приходить висновку, що пропущений позивачем строк не може вплинути на право позивача на спадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .
Таким чином, доводи позивача щодо неможливості своєчасно, протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини оцінюються судом, як поважні причини, пов`язані з об`єктивними, істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії, тому суд висновує про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 10 грудня 2024 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; РНОКПП НОМЕР_6 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, код в ; місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сіверськодонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32.

Суддя Д. О. Парфьонов