Справа № 373/1739/24
Номер провадження 2-с/373/3/24
УХВАЛА

про повернення заяви

25 жовтня 2024 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Залеська А.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 24.09.2024 у справі № 373/1739/24, виданого суддею Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

установив:

23.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу та клопотаннями до неї, в яких сукупно просила:

скасувати судовий наказ від 24.09.2024 у справі № 373/1739/24, виданий Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області;

призначити судове засідання, в якому за участі судді погодити договір між нею та надавачем послуг (стягувачем) про реструктуризацію боргу, врахувавши її фінансові можливості, умови воєнного стану та інше;

встановити заборону ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на припинення газопостачання до її помешкання на весь період воєнного стану, незалежно від наявності у неї непогашеної заборгованості.

Заява про скасування судового наказу подана у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії судового наказу (12.10.2024) та оплачена судовим збором, що відповідає положенням ч.1 ст. 170, п.1 ч.5 ст. 170 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту заяви та з матеріалів цивільної справи №373/1739/24 (провадження № 2-н/373/223/24) 24.09.2024 суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області видав судовий наказ за заявою ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Цим наказом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ за період з червня 2022 року по липень 2024 року в розмірі 37046,15 грн та судовий збір у розмірі 302,80 грн;

Зазначений судовий наказ боржник ОСОБА_1 оскаржує з мотивів недобросовісної поведінки стягувача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», який не вжив заходи спрямовані на реструктуризацію боргу, що накопичився у період воєнного стану, на запропонованих нею умовах (по 100 грн у місяць), а також не взяв до уваги її пояснення про неможливість сплатити усю суму боргу одним платежем, як вимагав стягувач перед зверненням до суду, оскільки її місячний дохід є значно меншим і на її утриманні перебуває дитини і вона має грошові зобов`язання також перед іншими кредиторами. Відповідну відповідь на вимогу газопостачальної компанії погасити борг добровільно вона надіслала на електронну пошту стягувача ще 13.06.2024, але останній залишив її поза увагою та за кілька місяців звернувся до суду із заявою про стягнення усієї суми боргу, що є непосильним фінансовим тягарем для неї.

Також певні дії стягувача боржник ОСОБА_1 називає злочинними по тій причині, що вона не повідомляла своєї адреси ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а отже останнє в незаконний спосіб отримав її персональні дані для складання та подання до суду заяви про видачу судового наказу.

Крім того, на думку боржника, стягувач, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, діє недобросовісно не лише по відношенню до неї, а й до інших боржників, фінансовий стан та можливості яких в умовах воєнного стану є обмеженими. Тому на її думку є необхідність скасувати усі судові накази та рішення, ухвалені в спрощеному порядку на зверненнями ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості, де не було з`ясовано судом матеріальний стан та доходи боржників.

Статтею 170 ЦПК України визначені вимоги до форми і змісту заяви про скасування судового наказу, дотримання яких є обов`язковим.

Зокрема, згідно з п.п.4.5 ч.3 статті 170 КПК України така заява має містити: судовий наказ, що оспорюється; зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Частина п`ята статті 170 ЦПК України визначає єдиний вид клопотання, яке може бути долучене до заяви про скасування судового наказу: клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Проте, вищевказаних вимог закону боржник ОСОБА_1 не дотрималася.

Зміст її заяви про скасування судового наказу та долучених до цієї заяви клопотань, викладено в довільній формі, як власні роздуми про несправедливу форму задоволення вимог стягувача (надавача послуг) судовим наказом про стягнення боргу, що виник під час воєнного стану та про недобросовісну поведінку ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» по відношенню до малозабезпечених споживачів та до неї зокрема. Боржник також просить суд не лише скасувати судовий наказ, а й з`ясувати в судовому засіданні всі обставини, на які вона посилається та прийняти рішення за її додатковими вимогами, викладеними в окремих клопотаннях, чого в наказному провадженні не передбачено.

Зі змісту заяви про скасування судового наказу та долучених до цієї заяви клопотань вбачається, що ОСОБА_1 не оспорює наявність у неї заборгованості перед стягувачем та фактично визнає суму боргу 37046,15 грн, на стягнення якої видано судовий наказ стягувачу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Також ОСОБА_1 не вказує будь-яких фактів, з яких би вбачалось необґрунтованість грошової вимоги до неї, як до споживача послуг. Навпаки, вона підтверджує факт користування послугами з газопостачання, визнає невиконання свого обов`язку по їх своєчасній оплаті та не оспорює суму наявної у неї заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Отже, ОСОБА_1 у своїй заяві не зазначає, а судом не встановлено обставини, які щонайменше ставили б під сумнів право грошової вимоги стягувача за судовим наказом чи розмір такої вимоги. Законодавчих норм, на підставі яких споживач послуг за тих обставин, які боржниця зазначає у своїх заявах та клопотаннях, звільняється від відповідальності за не виконання свого цивільного обов`язку по оплаті послуг, немає. Законодавством також не передбачено будь-яких обмежень чи заборон у праві стягувача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогами до тієї чи іншої категорії громадян та/або в умовах воєнного стану.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу та додані до неї клопотання: про призначення судового засідання з прийняттям рішення про врегулювання питання розстрочки сплати боргу та встановлення судом заборони надавачу послуг на припинення газопостачання до її будинку, незалежно від наявності боргу по оплаті послуг, та на весь час дії воєнного стану - за формою та змістом не відповідають вимогам ч.3, ч.5 ст. 170 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору може бути повернена судом за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 261, 353. 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 24.09.2024, у справі № 373/1739/24, виданого суддею Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бати оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.О. Залеська