Справа № 158/1253/24 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/1248/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

ознайомившись із апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду від 10 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 28 вересня 2017 року по 30 березень 2024 року в розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 999 грн 99 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року вперше подану представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу було визнано неподаною та повернуто апелянту, у зв`язку із тим, що доданий до апеляційної скарги ордер на надання правничої (правової) допомоги не був підписаний адвокатом.

Вважаючи рішення місцевого суду незаконним, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 повторно подала 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження, а також не оплачену судовим збором у розмірі ставки встановленої законом.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху та для усунення її недоліків, скаржнику був встановлений строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання ухвали апеляційного суду представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 05 грудня 2024 року було надіслано копію квитанції про сплату судового збору в сумі 1199,99 грн та повторно подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, із зазначенням тих же причин, що були нею вказані при поданні апеляційної скарги, інших поважних та обґрунтованих підстав для поновлення пропущеного строку останньою наведено не було.

Зокрема, у надісланій на виконання ухвали апеляційного суду заяві представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , як на підставу для поновлення строку оскарження рішення Ківерцівського районного суду від 10 вересня 2024 року, посилалася на ті обставини, що ухвалу про повернення вперше поданої апеляційної скарги нею було отримано 28 жовтня 2024 року, однак у зв`язку з тривалим перебуванням на листку непрацездатності в періоди з 21 жовтня 2024 року по 25 жовтня 2024 року, з 31 жовтня 2024 року по 06 листопада 2024 року, зверненнями до лікаря з причин ускладнень після хвороби 29 жовтня 2024 року, 08 та 12 листопада 2024 року, не змогла у встановлені строки повторно подати до апеляційного суду апеляційну скаргу на вищезазначене рішення. Крім того, звертала увагу на ту обставину, що апеляційна скарга на рішення суду вперше була подана у встановлені законом строки.

У даній заяві про усунення недоліків апелянтом не наведено інших поважних причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, крім тих, які були зазначені у заяві поданій разом з апеляційною скаргою від 19 листопада 2024 року, яка вже була вирішена Волинським апеляційним судом ухвалою від 25 листопада 2024 року, а зазначені в ній причини пропуску строку визнані неповажними, тому в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження повинна містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та докази на підтвердження таких причин.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 640/18290/19 зазначено, що сам факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених заявником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків. Отже, після повернення апеляційної скарги заявник повинен у найкоротший термін, без зволікання подати повторно апеляційну скаргу, яка б відповідала вимогам, встановленим статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

-первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

-повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

-скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

-доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

-наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику апеляційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №200/3692/21 від 24 липня 2023 року.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення Ківерцівського районного суду було ухвалене 10 вересня 2024 року, повний текст рішення складено 12 вересня 2024 року, апеляційну скаргу було вперше подано представником відповідача 14 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» та ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року було повернуто апелянту з тих підстав, що до скарги приєднано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1094934, виданий адвокатським бюро «Жанни Грибан» 18 травня 2024 року, який не був підписаний адвокатом.

Також, з даних підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» встановлено, що ухвала про повернення апеляційної скарги від 18 жовтня 2024 року була доставлена до електронного кабінету одержувача ОСОБА_2 18 жовтня 2024 року о 16:17:55 год., що спростовує доводи апелянта про отримання копії вказаної ухвали тільки 28 жовтня 2024 року.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не було надано суду доказів неможливості повторно подати апеляційну скаргу, усунувши недоліки поданої вперше апеляційної скарги, а саме додавши до неї підписаний ордер на надання правничої (правової) допомоги, в найкоротший термін в ті періоди, коли остання не перебувала на лікарняному.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися за професійною правничою допомогою до іншого адвоката або подати апеляційну скаргу в порядку самопредставництва у строк, передбачений ст. 354 ЦПК України, або у розумний строк.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Зазначеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Приписами частин 3, 4 статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутись до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, зокрема те, що представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на виконання вимоги апеляційного суду, у повторно поданій заяві, не були вказані інші підстави для поновлення строку оскарження, а вказані нею підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з викладених вище мотивів, а тому в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 357, 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду від 10 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий

Судді