Справа № 393/412/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Добрострой О.С.,

при секретарі судового засідання Панькіній Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № від 20.08.2019р. у розмірі 97147,76 грн. Позов мотивований тим, що 20.08.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ''ІНФІНАНС'' (далі - ТОВ ''ІНФІНАНС'') та відповідачем укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (далі договір). Відповідно до договору перший, другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної заявки-анкети, яка є невід`ємною частиною договору. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, в якості аналогу його власноручного підпису. Відповідно до умов договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., у межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до договору. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. ТОВ ''ІНФІНАНС'' умови договору виконало та надало відповідачу кредит. 14.07.2021р. між ТОВ ''ІНФІНАНС'' та Товариством з обмеженою відповідальністю ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' (далі ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'') укладено договір №14-07/21, відповідно до якого ТОВ ''ІНФІНАНС'' відступило на користь ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' права вимоги за договором. 10.01.2023р. між ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' та Товариством з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' (далі ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'') укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' відступило на користь ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' права вимоги за договором. Відповідач умови договору належним чином не виконував, а тому має заборгованість у розмірі 131710,22 грн., яка складається з: 8089,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 123620,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 97147,76 грн., з яких: 8089,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 89057,78 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Ухвалою судді Рачкелюка Ю.В. від 26.08.2024р. вказану справу прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.52-53).

Ухвалою суду від 24.09.2024р. задоволено самовідвід судді Рачкелюка Ю.В. (а.с.61-62).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024р. дану справу передано на розгляд судді Добрострой О.С. (а.с.65).

Ухвалою суду від 30.09.2024р. дану справу прийнято до провадження суддею Добрострой О.С. (а.с.66).

26.11.2024р. представник відповідача Заболотній П.Л. надав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просить відмовити в позові. Заява мотивована тим, що до матеріалів справи на долучено заяву-анкету до договору, а також додатки 2 та 4 до договору. Крім того, до позовної заяви не додано доказів перерахування коштів у розмірі 8090,00 грн. на рахунок відповідача, а квитанція про сплату №47445556 від 29.01.2020р. не містить ідентифікації особи, на рахунок якої перераховано грошові кошти. Крім того, відсутні докази ідентифікації підписів відповідача. Відсотки за договором нараховані після закінчення дії договору. Окрім цього, позивач пропустив строк на звернення до суду з даним позовом (а.с.74-76).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У заяві від 10.12.2024р. представник позивача ОСОБА_2 просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач та його представник Заболотній П.Л. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. У заяві від 10.12.2024р. представник відповідача Заболотній П.Л. просить суд провести судове засідання без його участі та відмовити в позові на підставі його заяви про застосування строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.5 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п.п.6,12 ч.1 ст.3 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з ч.12 ст.11 Закону України ''Про електронну комерцію'' електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст.12 Закону України ''Про електронну комерцію'' визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України ''Про електронний цифровий підпис'', за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми ''MoneyBOOM'', затверджених наказом №11/1 від 11.05.2019р. ТОВ ''ІНФІНАНС'', передбачено порядок надання фінансового кредиту, нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту, порядок зміни /продовження строку дії фінансового кредиту та ін. (а.с.10 зворот 15).

20.08.2019р. між ТОВ ''ІНФІНАНС'' та ОСОБА_1 (далі позичальник, відповідач) укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (далі договір). За умовами договору ТОВ ''ІНФІНАНС'' надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п.1.1 договору). Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., у межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору при надані (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору при надані (отриманні) другого та наступних траншів кредиту (п.1.2, п.1.5 договору). Максимальний строк користування кредитом 30 календарних днів, діючий ліміт кредиту 20 000,00 грн., максимальна відсоткова ставка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначається сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту (п.1.6 договору). Протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та Правил (п.1.7 договору). Дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору (п.1.9 договору). Датою видачі кредиту є 20 серпня 2019 (дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника (п.1.13 договору). Розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту (а.с.6-8).

29.01.2020р. ОСОБА_1 подав заявку-анкету на отримання кредиту, сума кредиту 8090,00 грн., термін кредиту 30 днів, реквізити банківської картки НОМЕР_1 . Підписанням цієї анкети заявки відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми ''MoneyBOOM'', та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога його власноручного підпису (а.с.9).

29.01.2020р. ТОВ ''ІНФІНАНС'' запропонувало ОСОБА_1 отримати 5 транш кредиту у рамках договору. Основні умови кредиту (траншу) - розмір кредиту (траншу) 8090 грн., строк користування кредитом (траншем) 30 днів, строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 20.08.2019р. 3 роки, відсоткова ставка 1,225 % за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 447,125 %, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 8 грн., реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 447,125% (а.с.9 зворот).

29.01.2020р. ОСОБА_1 погодився отримати 5 транш кредиту на вказаних умовах (а.с.10).

З довідки про ідентифікацію ТОВ ''ІНФІНАНС'' слідує, що ОСОБА_1 , з яким укладено договір від 20.08.2019р. ідентифікований ТОВ ''ІНФІНАНС'' та йому було надано одноразовий ідентифікатор (а.с.15 зворот).

З квитанції за сплату №47445556 від 29.01.2020р. слідує, що 29.01.2020р. о 07.53 год. на карту НОМЕР_2 зараховано 8090,00 грн.(а.с.16).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

14.07.2021р. між ТОВ ''ІНФІНАНС'' та ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ ''ІНФІНАНС'' відступило на користь ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' права вимоги до відповідача за договором від 20.08.2019р. (а.с.25-26, 27, 28-29, 30).

10.01.2023р. між ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' та ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ ''ВЕРДИКТ КАПІТАЛ'' відступило на користь ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' права вимоги до відповідача за договором від 20.08.2019р. (а.с.31-33, 34, 35-36, 37).

Відповідач умови договору належним чином не виконував, а тому має заборгованість у розмірі 131710,22 грн., яка складається з: 8089,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 123620,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с.23,24). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 97147,76 грн., з яких: 8089,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 89057,78 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договором, право вимоги за яким позивач отримав згідно з вказаними договорами факторингу, а саме - за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у сумі 8089,98 грн. та за відсотками. При цьому, суд зауважує, що нарахування відсотків за користування кредитом продовжувалось після закінчення строку дії договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018р. в справі №444/9519/12 зазначено, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16 провадження №12-16гс22 зазначено, що твердження скаржників про те, що проценти за ''користування кредитом'' нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Як зазначено вище, 29.01.2020р. відповідач отримав 5 транш кредиту у сумі 8090 грн. у рамках договору із строком користування кредитом 30 днів та з відсотковою ставкою 1,225 % за один день користування кредитом. Тому,зі спливом вказаного тридцятиденного строку користування кредитом право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилося. Питання про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не ставилось.

З урахуванням викладеного, сума відсотків, яку відповідач зобов`язаний сплатити за користування кредитом у межах строку дії договору, що становить 30 днів, складає 2973,08 грн. (8090 грн х 1,225 % х 30 днів).

Щодо заяви представника відповідача Заболотнього П.Л. про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

20.08.2019р. між ТОВ ''ІНФІНАНС'' та відповідачем укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , строком дії на 36 місяців, тобто до 20.08.2022р. У рамках дії цього договору відповідачу за його заявою 29.01.2020р. надано кредитні кошти (транш) зі строком користування 30 днів. У пропозиції надання кредиту (траншу) та акцепті оферти, які підписані відповідачем, зазначено основні умови кредиту (траншу) та те, що всі інші умови викладені у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми ''MoneyBOOM'', затверджених наказом №11/1 від 11.05.2019р., та договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 20.08.2019р.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Із змісту п.11.2 вказаних Правил слідує, що сторони домовилися, що позовна давність за всіма вимогами за цими Правилами та договором становить п`ять років, починаючи з дати, наступної за датою надання фінансового кредиту (траншу), вказаною в договорі.

Таким чином, сторонами договору у відповідності до ст.259 ЦК України змінено строк позовної давності шляхом її збільшення до 5 років, а тому позивач не пропустив строк для звернення до суду з даним позовом.

Щодо доводів представника відповідача Заболотнього П.Л. про те, що матеріали справи не містять доказів перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів у розмірі 8090 грн., то суд зазначає, що 29.01.2020р. відповідач подав заявку-анкету на отримання кредиту в сумі 8090,00 грн., в якій вказав реквізити банківської картки НОМЕР_1 (а.с.9). 29.01.2020р. о 07.53 год. на карту НОМЕР_2 зараховано 8090 грн., що відповідно до квитанції за сплату №47445556 від 29.01.2020р. (а.с.16). Таким чином, сума кредиту та цифри номеру картки збігаються з тими, що вказані відповідачем у заявці-анкеті від 29.01.2020р. на отримання кредиту, а тому суд вважає, що вказана квитанція є належним доказом по справі та підтверджує отримання відповідачем кредитним коштів.

Щодо доводів представника відповідача Заболотнього П.Л. про відсутність доказів ідентифікації підписів відповідача, то суд заначає, що довідкою ТОВ ''ІНФІНАНС'' підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з яким укладено договір від 20.08.2019р. ідентифікований ТОВ ''ІНФІНАНС'' (одноразовий ідентифікатор 8s5j8d, час відправки ідентифікатора на номер телефону позичальника 29.01.2020р. (а.с.15 зворот).

Інші доводи представника відповідача ОСОБА_3 не спростовують факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявність в останнього кредитної заборгованості.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 8089,98 грн. та заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 2973,08 грн. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору, у розмірі 344,82 грн. (сума задоволених вимог 11063,06 х судовий збір 3028,00 / ціна позову 97147,76), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17000 грн. надав до суду: копію договору №07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024р., укладеного між ТОВ ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' та Адвокатським об`єднанням ''ЛІГАЛ АССІСТАНС'' (а.с.41 зворот 42), копію прайс-листа Адвокатського об`єднання ''ЛІГАЛ АССІСТАНС'' (а.с.43), копію платіжної інструкції від 12.07.2024р. (а.с.44), заявку на надання юридичної допомоги №944 від 01.07.2024р., відповідно до якої надання усної консультації з вивченням документів становить 4000 грн., підготовка пропозицій складає 1000 грн., складання позовної заяви становить 12000 грн. (а.с.45), витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024р. (а.с.46).

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, Великої Палат Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц).

З огляду на те, що відповідач не заявляв про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, то суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогуу розмірі 1935,93 грн. (сума задоволених вимог 11063,06 х сума правничої допомоги 17 000 / ціна позову 97147,76), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 258 268, 272, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' (місцезнаходження вул.Мечнікова 3 оф. 306, м.Київ, 01133, ) заборгованість за договором № від 20.08.2019р. у розмірі 11063,06 грн. (одинадцять тисяч шістдесят три гривні шість копійок), яка складається з 8089,98 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2973,08 грн. заборгованість за нарахованими процентами.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' (місцезнаходження вул.Мечнікова 3 оф. 306, м.Київ, 01133, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 344,82 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1935,93 грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ''КОЛЛЕКТ ЦЕНТР'' (місцезнаходження вул.Мечнікова 3 оф. 306, м.Київ, 01133, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Добрострой