Провадження № 2/522/1650/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 98 593,33 грн,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 189 020,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач свої зобов`язання не здійснює, не сплачує за послуги опалення та гарячего водопостачання, внаслідок чого станом на 01.02.2023 виникла заборгованість в сумі 189 020,11 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

28.12.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

19.03.2024 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він зазначає про те, що до КП «Теплопостачання міста Одеси» надійшли документи, які підтверджують те, що в період з жовтня 2007 року по червень 2019 року власником квартири АДРЕСА_2 був ОСОБА_1 , у зв`язку з чим залишок боргу не відноситься до відповідача, в зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 98 593,33 грн, яку ухвалою суду від 07.10.2024 прийняту до розгляду.

20.03.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме реєстр нарахувань та оплат ОСОБА_1 .

10.04.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін з додатками, а саме: інформаційна довідка № 373532737 від 09.04.2024, яке ухвалою суду від 12.11.2024 задоволено.

16.05.2024 до суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

28.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності. Крім того, зазначає, що з 26.06.2019 він відчужив квартиру за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою № 373532737 від 09.04.2024.

27.11.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

29.11.2024 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані стонами докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Правовідносини між сторонами у справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України.

Розрахунок нарахувань та оплат, який додано до уточненої позовної заяви містить заборгованість за користуванням послугами з теплопостачання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2008 року по квітень 2023 року в сумі 98 593,33 грн.

Як вбачаєтся із наданих відповідачем суду документів, 26.06.2019 ОСОБА_1 відчужив квартиру за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою № 373532737 від 09.04.2024.

Як вбачається з уточненої позовної заяви позивача, він просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в період з листопада 2008 року по червень 2019 року, коли квартира перебувала у власності відповідача.

Згідно з розрахунком, наданим з уточненою позовною заявою, заборгованість відповідача за період з листопада 2008 року по червень 2019 року за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 склала 98 593,33 грн.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтями 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо він фактично отримував такі послуги.

Проте, відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії, опалення та гарячої води, свої зобов`язання тривалий час не здійснює, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з листопада 2008 року по червень 2019 року, яка склала 98 593,33 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 255 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18) зазначено, що стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Подібні за змістом висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) та від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306 цс 18).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача заборгованості за період з листопада 2008 року по червень 2019 року в сумі 98 593,33 грн, проте враховуючи сплив позовної давності для звернення до суду з даними вимогами, про застосування якої заявлено відповідачем, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 98 593,33 грн відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з застосуванням тривалих графіків відключення світла, повний текст рішення складено 11.12.2024.

Суддя І.А. Павлик