АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року

м. Чернівці

cправа № 725/2306/21

провадження № 22-ц/822/927/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Лисака І.Н., Одинака О.О.

секретаря Бугай В.М.

з участю представника позивача Хоміцької Тетяни Борисівни

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Алла Володимирівна

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Юлія Володимирівна, ОСОБА_4 , на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2024 року, головуючий у першій інстанції Стоцька Л.А.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у квітні 2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання.

Зазначала, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1 у сусідньому під`їзді будинку АДРЕСА_2 . На початку літа 2020 року ОСОБА_3 почала відвідувати її, пропонувати допомогу, оскільки вона перебувала у безпорадному стані через серцевий напад.

На підставі договору між Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» та ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року №598 отримувала послуги.

ОСОБА_3 04 серпня 2020 року відвезла її до нотаріуса, де підписала документи, не читаючи.

Вказувала, що в подальшому стан здоров`я погіршувався, ОСОБА_3 допомоги не надавала.

Посилалася на те, що ОСОБА_3 відмовляля на прохання прибрати у квартирі, допомогти покупатися. Починаючи з літа 2020 року і до переїзду до племінниці ОСОБА_1 у грудні 2020 року постійно була голодною.

Вимушена була переїхати до племінниці у с.Вишняки Лубенського району Полтавської області ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із приїздом чоловіка племінниці ОСОБА_5 . 18 грудня 2020 року ОСОБА_3 викликала працівників поліції, повідомила про набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

За змістом наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання доглядати її довічно, забезпечувати харчуванням, необхідним доглядом, ліками на 1500 грн кожного місяця.

Зазначала, що ОСОБА_3 забезпечення не надавала, натомість привласнила собі її кошти та золоті вироби, забрала всі документи, без її згоди передала у користування чоловіка ОСОБА_6 гараж.

Також ОСОБА_3 після її переїзду до племінниці ОСОБА_1 створювала видимість виконання умов договору довічного утримання, надсилала кошти, продукти харчування, яких вона вже не потребує, відмовилась від отримання.

Просила розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925 та повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 , визнавши за нею право власності.

Скасувати обтяження за №37610870, зареєстроване 04 серпня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. на підставі договору довічного утримання від 04 серпня 2020 року №3925 щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 червня 2021 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В.

ОСОБА_3 у червні 2021 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про зміну договору.

Зазначала, що з жовтня 2013 року постійно здійснювала догляд за ОСОБА_2 та її чоловіком, який помер у березня 2014 року. оскільки вони були похилого віку, не могли самостійно в повній мірі за собою доглядати, придбавати продукти харчування, готувати та прибирати.

За пропозицією ОСОБА_2 укладено договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.

Займалась всіма питаннями організації належного побутового та соціального проживання ОСОБА_2 та її чоловіка, забезпечувала лікарськими засобами.

Далі при невстановлених обставинах ОСОБА_2 18 грудня 2020 року вночі забрала свої речі та переїхала до племінниці у с.Вишняки Лубенського району Полтавської області.

Після чого з метою належного виконання умов договору переказувала кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 , висилала посилки з продуктами харчування та ліками.

Посилалася на те, що при укладенні договору сторони не передбачали такої зміни умов договору як переїзд відчужувача ОСОБА_2 в іншу місцевість. Подальше виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін, ризик зміни обставин має нести ОСОБА_2 , яка порушила зобов`язання.

Просила змінити умови абзацу першого пункту 6 договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925, які викласти в наступній редакції: «Матеріальне забезпечення з утримання, яке має щомісячно надаватися відчужувачу, оцінюється сторонами в розмірі 2000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок відчужувача щомісячно до 15 числа разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі.

В іншій частині пункт 6 та інші положення договору залишити без змін за умов дотримання сторонами вимог, передбачених статтями 652, 653, 654 ЦК України.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 червня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_2 .

Також ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 лютого 2024 року у справі залучено ОСОБА_1 правонаступником позивача ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року у первісному позові ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про зміну умов договору відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_4 , просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження задовольнити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.

Згідно із пунктом 6 договору матеріальне забезпечення з утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками), яке щомісячно має надаватися відчужувану оцінюється сторонами в розмірі 1500 грн, разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у від чуваній квартирі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність належного виконання ОСОБА_3 договору довічного утримання не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_2 була вимушена переїхати до племінниці ОСОБА_1 в с.Вишняки Лубенського району Полтавської області 19 грудня 2020 року у зв`язку із ненаданням ОСОБА_3 належного догляду та утримання.

Ненадання ОСОБА_3 належного догляду та утримання ОСОБА_2 підтверджується заявою ОСОБА_2 до Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 18 грудня 2020 року, якою просила здійснити перевірку та фіксацію невиконання договору довічного утримання;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18 грудня 2020 року, за якими ОСОБА_3 не виконує умови договору довічного утримання, не приносить продукти харчування, не готує;

витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації поданих ОСОБА_2 заяв;

заявою ОСОБА_2 до служби безпеки Акціонерного товариства «Райфайзен банк Аваль» від 10 лютого 2021 року про зняття ОСОБА_3 коштів з рахунку ОСОБА_2 в сумі 253369 грн 78 коп. шахрайським шляхом, не здійснення ОСОБА_3 догляду;

випискою з медичної карти амбулаторного хворого Комунального некомерційного підприємства «Хорольський центр ПМСД» від 18 травня 2021 троку, відповідно якої сімейним лікарем ОСОБА_8 під час огляду 21 грудня 2020 року встановлено зі слів пацієнта ОСОБА_2 вона захворіла, була залишена без догляду. Не могла самостійно підводитись з ліжка, їй не надавалось харчування, гігієнічні процедури не проводились протягом тривалого часу. Оглядом встановлено загальний стан хворої незадовільний, виглядає виснаженою, шкіра бліда, темні кола під очима, млява мова. За наслідками огляду лікарем зроблено висновок, що у ОСОБА_2 спостерігаються ознаки виснаження внаслідок недоїдання, хвора потребує посиленого харчування та догляду;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 в.о. начальника відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавський області від 20 січня 2021 року, в яких вказувала, що ОСОБА_3 їй не готувала, в квартирі не прибирала, їй допомагали соціальні працівники;

заявою ОСОБА_2 до начальника Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 09 лютого 2021 року, відповідно якої ОСОБА_3 вмовила ОСОБА_2 підписати бумагу, ОСОБА_3 не надавалася допомога, проживає у племінниці бо турбується за своє життя і здоров`я;

декларацією про вибір лікаря, де довіреною особою ОСОБА_2 вказано племінника ОСОБА_9 ;

рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів.

Судом першої інстанції не надано оцінки наведеним доказам.

Водночас суд першої інстанції послався на підтвердження належного виконання ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання касовими чеками за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, квитанціями про сплату за придбання продуктів харчування та ліків від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року, які не можуть вважатись належними, допустимими та достовірними доказами,

Так, з наведених касових чеків та квитанцій не вбачається, що продукти, медикаменти було придбано ОСОБА_3 для ОСОБА_2 , лише чек №14 від 18 грудня 2020 року містить підпис ОСОБА_2 .

При цьому судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_3 не вела обліку витрат, пов`язаних з доглядом за ОСОБА_2 , відсутні акти, які б підтверджували факт виконання умов договору.

ОСОБА_3 не надано доказів здійснення належного догляду за ОСОБА_2 щомісяця на суму 1500 грн, починаючи з 04 серпня 2020 року.

Не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що факт здійснення догляду ОСОБА_3 за ОСОБА_2 як в період дії договору довічного утримання так і раніше підтверджуються показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , допитаної в якості свідка відповідача ОСОБА_3 .

Наведені свідки повідомили про обставини здійснення ОСОБА_3 догляду за ОСОБА_2 та її чоловіком, що мали місце до вчинення договору довічного утримання.

Крім того, більшість свідків є сусідами, знаходяться під безпосереднім впливом ОСОБА_3 , яка є головою житлово- будівельного кооперативу будинку та вирішує питання по управлінню будинком, зокрема, щодо видачі мешканцям довідок, оформлення актів.

Разом з тим поза увагою суду першої інстанції залишилися покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , за якими у грудні 2020 року ОСОБА_2 була худа та виснажена, скаржилась, що у м.Чернівці за нею не доглядали, не давали їсти, свідка ОСОБА_23 про повідомлення ОСОБА_2 , що її в Чернівцях ошукала жінка, яка обіцяла за нею доглядати, забрала всі документи, пенсійне посвідчення, паспорт, гроші, цінності та не кормила її.

Також свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 показали, що у вересні 2020 року ОСОБА_2 у телефонній розмові повідомила, що ОСОБА_3 стала гірше до неї відноситись, не допомагає прибрати в квартирі, покупатись, у листопаді 2020 року ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_3 навіть їсти не приносить, тому ОСОБА_5 з ОСОБА_24 18 грудня 2020 року забрали ОСОБА_2 до с.Вишняки Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_3 забрала всі документи ОСОБА_2 , кошти.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_4 , не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303ЦПКУкраїни лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_4 , рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про зміну умов договору не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_4 , підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження, суд першої інстанції вважав доведеним належне виконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на підтвердження належного виконання ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання касовими чеками за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, квитанціями про сплату за придбання продуктів харчування та ліків від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року.

Водночас судом першої інстанції зазначено про доведення належного виконання ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання після залишення ОСОБА_2 постійного місця проживання переказом грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 за квитанцією №Р24А843156625А96250 від 31 грудня 2020 року, телеграмою від 30 січня 2021 року, квитанцією №277 від 23 лютого 2021 року, довідкою веб-банкингу за №23 від 25 лютого 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №5743 від 21 березня 2021 року, довідкою веб-банкингу за №82 від 24 березня 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №6824 від 22 квітня 2021 року, довідкою веб-банкингу за №21 від 26 квітня 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №7591 від 18 травня 2021 року, довідкою веб-банкингу за №46 від 26 травня 2021 року.

Окрім того, суд першої інстанції послався на підтвердження здійснення ОСОБА_3 догляду за ОСОБА_2 як в період дії договору так і раніше на покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , допитаної в якості свідка відповідача ОСОБА_3 .

Відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про зміну умов договору, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для зміни договору, оскільки оспорюваний правочин припинив свою дію внаслідок смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що ОСОБА_2 (відчужував) та ОСОБА_3 (набувач) уклали договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером3926.

Згідно з пунктом 1 зазначеного договору ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 належну на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 зобов`язується довічно надавати ОСОБА_2 матеріальне забезпечення.

Квартира, що відчужується, складається з двох житлових кімнат загальною площею 41,7 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м.

На підставі пункту 6 договору матеріальне забезпечення з утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками), яке щомісячно має надаватися відчужувачу оцінюється сторонами в розмірі 1500 грн, разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі.

У випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужував самостійно на свій розсуд несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум.

Відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійснення та надання від набувача обов`язків згідно цього договору, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором.

До матеріалів справи приєднано квитанції про сплату за придбання продуктів харчування та ліків від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року, а саме:

у серпні 2020 року придбано ліки на суму 939 грн 61 коп., продукти на суму 432 грн 43 коп., всього на суму 1372 грн 04 коп.;

у вересні 2020 року придбано ліки на суму 456 грн 57 коп., продукти на суму 753 грн 29 коп., всього на суму 1209 грн 86 коп.

у жовтні 2020 року придбано продукти на суму 542 грн 25 коп.;

у листопаді 2020 року придбано ліки на суму 144 грн 71 коп.;

у грудні 2020 року придбано ліки на суму 1188 грн 30 коп., продукти на суму 351 грн 86 коп., всього на суму 1540 грн 16 коп.

ОСОБА_3 на підтвердження виконання умов договору довічного утримання після залишення ОСОБА_2 постійного місця проживання надала квитанцію№Р24А843156625А96250 від 31 грудня 2020 року про переказ грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 , телеграму від 30 січня 2021 року, квитанцію №277 від 23 лютого 2021 року, довідку веб-банкингу за №23 від 25 лютого 2021 року, квитанцію про відправлення посилки за №5743 від 21 березня 2021 року, довідку веб-банкингу за №82 від 24 березня 2021 року, квитанцію про відправлення посилки за №6824 від 22 квітня 2021 року, довідку веб-банкингу за №21 від 26 квітня 2021 року, квитанцію про відправлення посилки за №7591 від 18 травня 2021 року, довідку веб-банкингу за №46 від 26 травня 2021 року.

Відповідно до договору між Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» та ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року №598 про надання соціальних послуг територіальний центр надає соціальні послуги безкоштовно.

Договір пролонговано до 20 березня 2021 року.

На підставі індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома ОСОБА_2 надається послуга з доставки продуктів та інших товарів з магазину та ринку за кошти підопічного, допомога у прибиранні житла, генеральне прибирання, доставка ліків, допомога в оформленні документів, доставка білизни в пральню та з пральні додому.

За повідомленням Чернівецького комунального територіального центру соціального обслуговування «Турбота» від 24 лютого 2021 року №183/1-11 встановлено, що ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, про що не повідомлено. Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» припинено обслуговування ОСОБА_2 24 лютого 2021 року.

ОСОБА_2 подано директору Чернівецького комунального територіального центру соціального обслуговування «Турбота» Давній І.П. заяву 18 грудня 2020 року, якою просила тимчасово не обслуговувати її з 21 грудня 2020 року.

Згідно із довідкою виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 30 березня 2021 року №1767/03-18 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає без реєстрації по АДРЕСА_5 з 19 грудня 2020 року.

Згідно із випискою з медичної карти амбулаторного хворого Комунального некомерційного підприємства «Хорольський центр ПМСД» від 18 травня 2021 року сімейним лікарем ОСОБА_8 під час огляду 21 грудня 2020 року встановлено зі слів пацієнта ОСОБА_2 вона захворіла, була залишена без догляду. Не могла самостійно підводитись з ліжка, їй не надавалось харчування, гігієнічні процедури не проводились протягом тривалого часу. Оглядом встановлено загальний стан хворої незадовільний, виглядає виснаженою, шкіра бліда, темні кола під очима, млява мова. За наслідками огляду лікарем зроблено висновок, що у ОСОБА_2 спостерігаються ознаки виснаження внаслідок недоїдання, хвора потребує посиленого харчування та догляду.

За довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №1» від 11 червня 2021 року №561 ОСОБА_2 1938 року народження заключила декларацію з лікарем-терапевтом ОСОБА_25 17 квітня 2019 року, дія декларації 30 березня 2021 року була припинена у зв`язку із переходом на медичне обслуговування в інший медичний заклад. ОСОБА_3 довіреною особою до вказаної декларації не внесена.

ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі довіреності від 04 серпня 2020 року діє ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 вчинено договір оренди (нежитлового приміщення) від 01 січня 2021 року, яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) об`єкт гаражне приміщення (бокс) № НОМЕР_1 , що знаходиться в Товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів №1 м.Чернівці по вул.Кавказькій,5.

За зверненням ОСОБА_2 до ОСОБА_6 від 15 квітня 2021 року просить звільнити приміщення гаражу № НОМЕР_1 у Товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів №1 м.Чернівці по вул.Кавказькій,5, оскільки ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності укладено договір оренди гаражного приміщення (боксу) без згоди ОСОБА_2 та перевищенням повноважень.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 253369 грн 78 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року за реєстровим номером 3927, зняла з рахунку ОСОБА_2 , відкритому у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», кошти в сумі 253369 грн 78 коп. та негайно після виконання договору доручення не передала ОСОБА_2 все нею одержане.

За змістом заяви ОСОБА_2 до Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 18 грудня 2020 року ОСОБА_2 просила здійснити перевірку та фіксацію невиконання договору довічного утримання

ОСОБА_2 у письмових поясненнях від 18 грудня 2020 року вказувала, що ОСОБА_3 не виконує умови договору довічного утримання, не приносить продукти харчування, не готує.

ОСОБА_2 заявою до служби безпеки Акціонерного товариства «Райфайзен банк Аваль» від 10 лютого 2021 року повідомила про зняття ОСОБА_3 коштів з рахунку ОСОБА_2 в сумі 253369 грн 78 коп. шахрайським шляхом, не здійснення ОСОБА_3 догляду.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 в.о. начальника відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавський області від 20 січня 2021 року зазначала, що ОСОБА_3 їй не готувала, в квартирі не прибирала, їй допомагали соціальні працівники.

На підставі заяви ОСОБА_2 до начальника Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 09 лютого 2021 року ОСОБА_3 вмовила ОСОБА_2 підписати бумагу, ОСОБА_3 не надавалася допомога, проживає у племінниці бо турбується за своє життя і здоров`я.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

При цьому згідно зі пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження№ 61-3438сво21) зазначено, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом позову ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3925, застосування наслідків розірвання договору та повернення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 , визнавши за нею право власності, скасування обтяження за №37610870, зареєстрованого 04 серпня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. на підставі договору довічного утримання від 04 серпня 2020 року №3925 щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_3 .

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , зазначалося не виконання ОСОБА_3 зобов`язання здійснення довічно забезпечення (харчуванням, необхідним доглядом, забезпечення ліками) в розмірі 1500 грн щомісячно.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України)

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому при вирішенні зазначеного питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та приписи статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК свідчить, що підставою для розірвання договору довічного утримання на вимогу відчужувача є невиконання (неналежне виконання) набувачем тих обов`язків, які безпосередньо передбачені договором.

Отже відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19 (провадження № 61-11407св20).

Встановлено, що ОСОБА_2 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) уклали договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3926.

Згідно з пунктом 1 зазначеного договору ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_3 належну на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 зобов`язується довічно надавати ОСОБА_2 матеріальне забезпечення.

На підставі пункту 6 договору матеріальне забезпечення з утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками), яке щомісячно має надаватися відчужувачу оцінюється сторонами в розмірі 1500 грн, разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі.

У випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужував самостійно на свій розсуд несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум.

Відповідно до частини 1, 2 статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19 (провадження № 61-15301св20) вказано, що «аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі».

Таким чином, договір між ОСОБА_2 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3926 передбачає обов`язки немайнового характеру, такі як необхідний догляд.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Так, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Ю.В., ОСОБА_4 , на які є посилання в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції не надано оцінки доказів.

Зі змісту рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року суд першої інстанції лише послався на підтвердження належного виконання ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання касовими чеками за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, квитанціями про сплату за придбання продуктів харчування та ліків від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року.

Водночас судом першої інстанції зазначено про доведення належного виконання ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання після залишення ОСОБА_2 постійного місця проживання переказом грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_2 за квитанцією №Р24А843156625А96250 від 31 грудня 2020 року, телеграмою від 30 січня 2021 року, квитанцією №277 від 23 лютого 2021 року, довідкою веб-банкингу за №23 від 25 лютого 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №5743 від 21 березня 2021 року, довідкою веб-банкингу за №82 від 24 березня 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №6824 від 22 квітня 2021 року, довідкою веб-банкингу за №21 від 26 квітня 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №7591 від 18 травня 2021 року, довідкою веб-банкингу за №46 від 26 травня 2021 року.

Окрім того, суд першої інстанції послався на підтвердження здійснення ОСОБА_3 догляду за ОСОБА_2 як в період дії договору так і раніше на покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , допитаної в якості свідка відповідача ОСОБА_3 .

Водночас судом першої інстанції не надано оцінки сукупності доказів, в тому числі у їх взаємозв`язку з фактичними даними про обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Звертаючись з відповідним позовом, ОСОБА_2 вказувала на невиконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, зокрема, щодо надання догляду, посилаючись на ненадання допомоги покупатися, у прибиранні квартири, забезпечення харчування, оскільки зазначала, що з літа 2020 року і до переїзду до племінниці ОСОБА_1 у грудні 2020 року постійно була голодною.

Саме ОСОБА_3 у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки ОСОБА_2 у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо забезпечення харчування, ліками, необхідного догляду, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2021 року (справа № 644/1566/19) вказав, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач.

Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.

З приєднаних до матеріалів справи квитанцій від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року, на які послався суд першої інстанції на підтвердження належного виконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, вбачається:

у серпні 2020 року придбано ліки на суму 939 грн 61 коп., продукти на суму 432 грн 43 коп., всього на суму 1372 грн 04 коп.;

у вересні 2020 року придбано ліки на суму 456 грн 57 коп., продукти на суму 753 грн 29 коп., всього на суму 1209 грн 86 коп.

у жовтні 2020 року придбано продукти на суму 542 грн 25 коп.;

у листопаді 2020 року придбано ліки на суму 144 грн 71 коп.;

у грудні 2020 року придбано ліки на суму 1188 грн 30 коп., продукти на суму 351 грн 86 коп., всього на суму 1540 грн 16 коп.

Отже, ОСОБА_3 з серпня по листопад 2020 року надавалось ОСОБА_2 утримання з харчування, забезпечення ліками менше, ніж встановлено договором в сумі 1500 грн щомісяця і тільки у грудні 2020 року у зв`язку із залишенням ОСОБА_2 місця проживання, переїздом до племінниці ОСОБА_1 надано ОСОБА_3 утримання ОСОБА_2 в сумі 1540 грн 16 коп.

З огляду на невиконання ОСОБА_3 зобов`язання з надання ОСОБА_2 утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками) щомісяця в розмірі 1500 грн протягом з серпня по листопад 2020 року суд першої інстанції дійшов висновку про належне виконання ОСОБА_3 умов договору між ОСОБА_2 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3926 на порушення норм матеріального права.

Разом з тим встановлення судом першої інстанції належного виконання ОСОБА_3 зобов`язання за договором довічного утримання на підставі чеків за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року не має правового значення.

Так, надання оплати комунальних послуг не є видом матеріального забезпечення, перелік яких наведено у пункті 6 договору між ОСОБА_2 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) довічного утримання, посвідченому приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованому в реєстрі за номером 3926.

Водночас суд першої інстанції залишив поза увагою та оцінки договір між Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» та ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року №598 про надання соціальних послуг територіальний центр надає соціальні послуги безкоштовно, який пролонговано до 20 березня 2021 року.

На підставі індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома ОСОБА_2 надавалась послуга з доставки продуктів та інших товарів з магазину та ринку за кошти підопічного, допомога у прибиранні житла, генеральне прибирання, доставка ліків, допомога в оформленні документів, доставка білизни в пральню та з пральні додому.

ОСОБА_2 подано директору Чернівецького комунального територіального центру соціального обслуговування «Турбота» Давній І.П. заяву 18 грудня 2020 року, якою просила тимчасово не обслуговувати її з 21 грудня 2020 року.

За повідомленням Чернівецького комунального територіального центру соціального обслуговування «Турбота» від 24 лютого 2021 року №183/1-11 Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» припинено обслуговування ОСОБА_2 24 лютого 2021 року.

Отже, ОСОБА_2 отримувалась безкоштовна допомога від держави на своє утримання протягом дії договору між ОСОБА_2 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3926.

Обставини невиконання ОСОБА_3 зобов`язання з надання ОСОБА_2 харчування, необхідного догляду підтверджуються випискою з медичної карти амбулаторного хворого Комунального некомерційного підприємства «Хорольський центр ПМСД» від 18 травня 2021 року, за якою сімейним лікарем ОСОБА_8 під час огляду 21 грудня 2020 року встановлено зі слів пацієнта ОСОБА_2 , що вона захворіла, була залишена без догляду. Не могла самостійно підводитись з ліжка, їй не надавалось харчування, гігієнічні процедури не проводились протягом тривалого часу. Оглядом встановлено загальний стан хворої незадовільний, виглядає виснаженою, шкіра бліда, темні кола під очима, млява мова. За наслідками огляду лікарем зроблено висновок, що у ОСОБА_2 спостерігаються ознаки виснаження внаслідок недоїдання, хвора потребує посиленого харчування та догляду.

Також свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 показали, що у грудні 2020 року ОСОБА_2 була худа та виснажена, скаржилась, що у м.Чернівці за нею не доглядали, не давали їсти.

Свідкок ОСОБА_23 зазначила, що ОСОБА_2 повідомила, що її в Чернівцях ошукала жінка, яка обіцяла за нею доглядати, забрала всі документи, пенсійне посвідчення, паспорт, гроші, цінності та не кормила її.

Між тим, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , покази яких враховано судом першої інстанції, не посилалися на особисте спілкування з ОСОБА_2 .

Крім того, самі по собі покази свідків про купівлю ОСОБА_3 продуктів зі слів останньої для ОСОБА_2 , відвідування ОСОБА_3 квартири ОСОБА_2 з продуктами харчування не дають підстав для висновку про належне виконання ОСОБА_3 зобов`язання за договором з забезпечення ОСОБА_2 харчуванням, спростовуються виконанням договору між Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» та ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року №598 про надання соціальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання у квітні 2021 року.

ОСОБА_3 надано докази виконання умов договору довічного утримання після залишення ОСОБА_2 постійного місця проживання з січня по травень 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/11230/20 (провадження № 61-1105св24) зазначив, що договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності.

Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків.

Тому, надаючи оцінку діям ОСОБА_3 з виконання договору довічного утримання, колегія суддів враховує тривалість невиконання ОСОБА_3 зобов`язання з надання ОСОБА_2 утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками) щомісяця в розмірі 1500 грн протягом з серпня по листопад 2020 року та недобросовісності дій ОСОБА_3 при виконанні обов`язків за договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі довіреності від 04 серпня 2020 року діє ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 вчинено договір оренди (нежитлового приміщення) від 01 січня 2021 року, яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) об`єкт гаражне приміщення (бокс) № НОМЕР_1 , що знаходиться в Товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів №1 м.Чернівці по вул.Кавказькій,5.

За зверненням ОСОБА_2 до ОСОБА_6 від 15 квітня 2021 року просить звільнити приміщення гаражу № НОМЕР_1 у Товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів №1 м.Чернівці по вул.Кавказькій,5, оскільки ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності укладено договір оренди гаражного приміщення (боксу) без згоди ОСОБА_2 та перевищенням повноважень.

Законом України «Про доступ до судових рішень» регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та введення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону).

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 253369 грн 78 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року за реєстровим номером 3927, зняла з рахунку ОСОБА_2 , відкритому у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», кошти в сумі 253369 грн 78 коп. та негайно після виконання договору доручення не передала ОСОБА_2 все нею одержане.

У такому разі тривалість невиконання ОСОБА_3 договору між ОСОБА_2 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 04 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3926, порушення істотної умови з надання ОСОБА_2 утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками) щомісяця в розмірі 1500 грн протягом серпня, вересня, жовтня, листопад 2020 року є підставою для розірвання договору.

Частиною першою статті 756 ЦК України передбачено, що правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

З урахуванням зазначеної норми матеріального права не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки правовим наслідком розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/11230/20.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права при наявності рішення про розірвання договору довічного утримання, тобто скасування документу на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, саме до повноважень державного реєстратора віднесено скасування раніше накладеного приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. обтяження №376108 щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_3 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3 та скасування обтяження, але помилився з підставами такого рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. про розірвання договору довічного утримання підлягає скасуванню, в частині повернення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 , скасування обтяження зміні в мотивувальній частині з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Котович Юлія Володимирівна, ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Алли Володимирівни про розірвання договору довічного утримання скасувати.

Позов ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Алли Володимирівни про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Аллою Володимирівною 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Алли Володимирівни про повернення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 , визнавши право власності, скасування обтяження змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 29 листопада 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді І. Н. Лисак

О. О. Одинак