рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/8166/23

Номер провадження 2/495/1674/2024

04 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань - Червинської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив суд:

1. поділити майно подружжя ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 наступним чином:

Визнати об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні об`єкти :

- житловий будинок загальною площею 48,7 кв. м , житловою площею 38 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний № 103;

- 176/1000 комплекса будинків загальною площею 442,2 кв.м. у складі: підвал літ. «а1» загальною площею 103,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний № 103;

- об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1183 за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачем, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності:

- на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний № 208.

- на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га,

- на частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв.м, житловою площею 61,9 кв. м, реєстраційним № 29539946.

- на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:006:1183 площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд.

- на частину об`єкта незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1183 за адресою: АДРЕСА_1 .

- на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 48,7 кв. м , житловою площею 38 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний № 103,

- на 176/2000 частину комплекса будинків загальною площею 442,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний № 103;

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачкою, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності:

- на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний № 208.

- на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га,

- на частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв. м, житловою площею 61,9 кв. м, реєстраційним № 29539946.

- на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:006:1183 площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель,і споруд.

- на частину об`єкта незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1183 за адресою: АДРЕСА_1 .

- на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 48,7 кв. м , житловою площею 38 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний № 103,

- на 176/2000 частину комплекса будинків загальною площею 442,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний № 103;

- на автомобіль марки Kia Carnival з одночасним стягненням з неї на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 вартості автомобіля у розмірі 564 522,96 грн.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачем право власності на грошових заощаджень подружжя з одночасним стягненням з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів у розмірі 63000 (шістдесят три тисячі) доларів США.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовні вимоги щодо земельної ділянки, житлового будинку та незавершеного будівництва, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 роз`єднано у самостійне провадження (справа №495/7276/24).

Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що 25 жовтня 2008 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 41, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

За час спільного проживання у шлюбі, сторонами, як подружжям, було придбано:

житловий будинок загальною площею 48,7 кв. м , житловою площею 38 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; 176/1000 комплекса будинків загальною площею 442,2 кв.м. у складі: підвал літ. «а1» загальною площею 103,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:006:1183 за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га,за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв.м, житловою площею 61,9 кв. м; земельну ділянку кадастровий номер :01:006:1183 площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Кіа Carnival, д/н НОМЕР_4 кузов НОМЕР_5 , 2017 року випуску, чорного кольору. Крім того, позивач зазначає, що у сторін, як подружжя перебувають грошові накопичення у розмірі 126000 доларів США, які є спільною власністю чоловіка та дружини.

Позивач стверджує, що вищевказане майно було придбано сторонами в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить поділити вищевказане майно.

На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Процесуальні дії

09 серпня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження по справі.

23 серпня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано інформацію від Шабівської сільради Білгород-Дністровського району Одеської області, ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ», ПАТ «МТБ БАНК», ТСЦ МВС №5143.

20 листопада 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області витребувано інформацію відПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ».

06 грудня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час її проведення провадження у справі зупинено.

12 червня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відновлено провадження по справі.

19 червня 2024року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області роз`єднано позовні вимогиу самостійні провадження.

14 серпня 2024 рокуухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областізакрито підготовче засіданнята призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач через свого представника адвоката Ситника Олега Петровича просить справу розглянути без його участі та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Волощук Т.В. в судові засідання не з`явились.

У відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

25 жовтня 2008 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 41, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

За час спільного проживання у шлюбі, сторонами, як подружжям, було придбано: житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв.м, житловою площею 61,9 кв. м; автомобіль марки Кіа Carnival, д/н НОМЕР_4 кузов НОМЕР_5 , 2017 року випуску, чорного кольору. Крім того, позивач зазначає, що у сторін, як подружжя перебувають грошові накопичення у розмірі 126000 доларів США, які є спільною власністю чоловіка та дружини. Набуття права власності на вказане нерухоме майно подружжям підтверджується інформаційною довідкоюз Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №338622367 від 10.07.2023.

Так згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №338622367 від 10.07.2023 житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м та земельна ділянка кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га за адресою: АДРЕСА_3 придбана 09 червня 2021 року позивачем згідно договору купівлі-продажу серія та номер 483 та квартира за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв.м, житловою площею 61,9 кв. мпридбана 08 грудня 2010 року позивачем згідно договору купівлі-продажу, ВРД №769233, №769234 приватний нотаріус Білгород-Дністровського міськнотокругу, реєстровий №2434.

Згідно відповіді ТСЦ МВС №5143 від 22 вересня 2023, №31/15/5143-623 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року підтверджено перебування у власності відповідачки з 31.07.2021 року автомобілю марки Кіа Carnival, д/н НОМЕР_4 кузов НОМЕР_5 , 2017 року випуску, чорного кольору. Відповідачем не надано заперечень щодо поданого позивачем розрахунку вартості вказаного автомобіля.

Відповідно до відповіді на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року та ухвалу від 20 листопада 2023 року ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» надав листами №33/001/28885/2023-БТ від 21.09.2021 та №33/001/38745/2023-БТ від 14.12.2023 інформацію про зняття відповідачкою ОСОБА_2 з поточного рахунку відкритого на ім`я позивача НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) грошових коштів у загальному розмірі 282500 доларів США.

Таким чином, перелічене вище майно та грошові кошти було придбано в період зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та підлягають поділу.

В решті позовних вимог щодо визнання об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поділ 176/2000 частини комплексу будинків загальною площею 442,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний № 103 слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на спростування відомостей, що містяться вДержавному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №338622212 від 10.07.2023) щодо отримання вказаного об`єкту нерухомості відповідачкою як подарунок.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Статтею 57 цього Кодексу визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Суд також звертає увагу, що відповідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Висновки суду.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки спірне майно набуте сторонами в період зареєстрованого шлюбу, а також враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 та її представник з серпня 2023 року в судові засідання не з`являлись, заяв по суті справи, своїх пояснень та письмових доказів не надавали, суд вважає за можливе частково задовольнити позов.

Керуючись ст. 3-5, 10, 11, 12, 13, 19, 23, 30, 34, 76-81, 89, 95, 102, 106, 110, 229, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 16, 181, 256, 316-319, 355, 358, 364 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя- задовольнити частково.

Поділити майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на:

- частину житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м та частину земельної ділянки кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний № 208;

- частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв.м, житловою площею 61,9 кв. м, реєстраційним № 29539946;

- частину грошових заощаджень подружжя у розмірі 63000 (шістдесят три тисячі) доларів США;

визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )право власності на:

- частину житлового будинку загальною площею 91,5 кв.м , житловою площею 59,8 кв. м та частину земельної ділянки кадастровий номер :01:006:1301 площею 0,0914 га за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний № 208;

- на частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 96,9 кв.м, житловою площею 61,9 кв. м, реєстраційним № 29539946;

- частину грошових заощаджень подружжя у розмірі 63000 (шістдесят три тисячі) доларів США.

Залишити в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль марки Кіа Carnival, д/н НОМЕР_4 кузов НОМЕР_5 , 2017 року випуску, чорного кольору.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості автомобіляКіа Carnival, д/н НОМЕР_4 кузов НОМЕР_5 , 2017 року випуску, чорного кольору у розмірі 564 522,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових заощаджень подружжя у розмірі 63000 (шістдесят три тисячі) доларів США.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський