Провадження № 2-н/638/4384/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Штих Т. В., розглянувши матеріали заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Городок» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу та проситься стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за оплату послуг з утримання багатоквартирного будинку, заборгованості за оплату послуг з холодного водопостачання та водовідведення, заборгованість за оплату послуг з електропостачання, заборгованість за оплату послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України визначено виключну підсудність справ.

Так, відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з частиною 1 статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Так, представник заявника просить стягнути з боржника заборгованість, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , тобто предметом заяви є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг за адресою, що територіально не відноситься до Шевченківського району м. Харкова.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 (провадження №61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, у разі конкуренції правил підсудності (статті 109 та 114 ЦПК України 2004 року) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються правила виключної підсудності та реєстрація боржника за іншою адресою ( АДРЕСА_2 ) є лише підставою для виконання вимог ч.3 ст.169 ЦПК України. При цьому норми ст.27 ЦПК України та ч.9 ст.28 ЦПК України в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки, як зазначалось вище, до даного спору застосовуються правила виключної підсудності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, справа підлягає передачі до Київського районного суду м. Харкова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Городок» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 передати до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Штих