Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/2522/24

Провадження № 2/348/1142/24

12 грудня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Бурдун Т.А.

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, представник позивача- адвокат Гураш Михайло Васильович,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє - адвокат Гураш М.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбних відносинах з 13.11.2004 року.

Від шлюбу з відповідачем народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ІНФОРМАЦІЯ_2 досягне повноліття та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час проживає з позивачем та є неповнолітньою.

На протязі останнього часу відповідач ОСОБА_2 не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 . Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину. Позивач не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дочку від шлюбу з відповідачем, яка на даний час навчається на другому курсі в Івано-Франківському коледжі готельно-ресторанного сервісу та туризму. В зв`язку з цим позивач зазнає значні труднощі через відсутність будь-якої матеріальної допомоги із сторони відповідача. На даний час вона офіційно не працює, іноді заробляє тимчасовими заробітками. Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства не має, підприємницькою діяльністю не займається, матеріальне становище є неналежним і потребує від відповідача коштів на утримання неповнолітньої дочки, оскільки сім`я позивача є малозабезпеченою.

Відповідач працездатний, на даний час є військовослужбовцем, отримує належні доходи, розмір яких приховує та витрачає на свої особисті потреби, а тому має можливість утримувати своїх дітей. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяють сплачувати аліменти у такому розмірі.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та судові витрати, пов`язані з оплатою на професійну правничу допомогу адвоката.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гураш М.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.32-33).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідомо від 12.11.2024 року, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

12 грудня 2024 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13 листопада 2004 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Середньомайданської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 грудня 2011 року (а.с.9).

Під час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей, одна з яких на теперішній час є неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно витягу з реєстру Ланчинської територіальної громади та витягу про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб №390 від 11.10.2024 року неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства позивач не має, підприємницькою діяльністю не займається. Вказана обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 11 жовтня 2024 року, складеним депутатом Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області по с.Середній Майдан (а.с.14).

Відповідно до довідки № 12/1268-23 вих. від 27.06.2023 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України. З 22 грудня 2022 року по теперішній час проходить військову службу (а.с.12).

Позивач самостійно несе усі обов`язки щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітньої доньки.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 Сімейного кодексу України.

Доказів того, що відповідач не може надавати неповнолітньої дитині матеріальну допомогу суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

З урахуванням викладеного вище, враховуючи безспірність заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року у розмірі 2920 грн.

Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати в дохід державного бюджету України у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн. позивач надав суду: ордер від 14.10.2024 року, договір про надання правничої допомоги № 130 від 14.11.2024, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Гурашем М.В., квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 70996153 від 14.10.2024 та акт виконаних робіт про надання послуг на правничу допомогу від 12.12.2024 року (а.с. 4, 15-16, 18,33).

Оскільки позивачем ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу у сумі 3500,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.12, 13, 76-80, 95, 137, 141, 264, 265, 273, 274-279, 280-283, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 112,113, 114, 180-183, 191 СК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 /4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Представник позивача адвокат Гураш Михайло Васильович, адреса місцезнаходження: Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Мазепи, 31 А.

Суддя Т.А. Бурдун