КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/3993/24
Провадження № 2-о/488/121/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просила встановити юридичний факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що під час підготовки нею необхідних документів для оформлення у майбутньому пенсійних виплат, нею було виявлено неправильність написання її імені на титульній сторінці трудової книжки, заповненої на російській мові та оформленої 10.07.1984 р. під час прийняття її на роботу на посаду продавця у Херсонський універмаг міста Херсон.

Зазначила, що перший запис у трудовій книжці був зроблений у 1984 році на російській мові через те, що Україна на той час входила до складу Радянського союзу. Так було встановлено, що замість вірного написання її власного імені ОСОБА_3 , було помилково написано ОСОБА_3 .

Вказала, що таку помилку було допущено відповідальною особою відділу кадрів при прийнятті заявниці на роботу і на таку помилку вона не звернула належної уваги, тим паче, що інші належні їй документи такі як: Свідоцтво про народження; Атестат про середню освіту; Свідоцтво про укладення шлюбу; Диплом про середню спеціальну освіту тощо, заповнені вірно.

Виправити наявну помилку у написанні її імені у трудовій книжці або вирішити вказане питання в інший позасудовий спосіб вона не має можливості, оскільки підприємство Херсонський універмаг припинило свою діяльність.

Вказала, що вона як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативні наслідки порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог.

В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав суду пояснення щодо заявлених вимог, а також заяву про розгляд справи у відсутності представника, просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Взявши до уваги заяви сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та доходить наступних висновків.

Судом було встановлено, що заявник, у дівочому російською мовою ОСОБА_4 та українською ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу у 26.11.1983 р. з ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 . Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 23.07.1965 р.; Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 26.11.1983 р.

З названих документів вбачається, що російською мовою ім`я заявника вказано як ОСОБА_3 , українською ОСОБА_3 .

З наданої суду копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що 10.07.1984 р. заявник була прийнята на роботу 10.07.1984 у Херсонський Універмаг на посаду продавця на підставі наказу № 73 від 09.07.1984 р. Власне ім`я заявника у трудовій книжці російською мовою записано як ОСОБА_3 . Звільнена з займаної посади за власним бажанням 02.11.988 р. на підставі наказу № 133 від 02.11.1988 р.

Як вбачається з наданої суду копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 02.06.1993 р., заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_9 , відомості про що внесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 .

З наданих суду документів вбачається, що власне ім`я заявника російською мовою значиться як ОСОБА_3 , а українською ОСОБА_3 , а отже суд доходить переконання, що при заповненні відомостей на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 відповідальною особою була допущена помилка у написанні власного ім`я заявника (робітника) та помилково вказано ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Пунктом 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні власного імені заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , перешкоджає заявнику підтвердити наявний трудовий стаж для призначення пенсії та іншого порядку і можливості встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , у заявника не має.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості оформлення заявником своїх спадкових прав, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 334-338, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_10 , в якій на титульній сторінці № 1 мовою оригіналу вказано: ( ОСОБА_7 ) ОСОБА_11 , дата рождения: ІНФОРМАЦІЯ_2 , образование: среднее специальное; профессия, специальность: товаровед; дата заполнения: ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , адреса: 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1.

Суддя Я. А. Чернявська