Справа № 495/361/23
Номер провадження 2-др/495/33/24
10 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області,
у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Ульвіс К.Е.,
Справа № 495/361/23
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж,
На розгляді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж.
07 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої просить суд ухвалити у справі № 495/361/23 додаткове рішення, яким стягнути на користь АТ "ДТЕК Одеські електромережі" з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 гривень.
Свою заяву обґрунтовує тим, що у відзиві на позовну заяву відповідачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікував у зв`язку з розглядом справи, поряд з іншим - витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.
До відзиву було надано копію Договору № 137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25 вересня 2020 року з додатками, згідно якого правова допомога АТ "ДТЕК Одеські електромережі" надається Адвокатським об`єднанням "Перший радник".
Зазначає, що станом на дату винесення ухвали було укладено новий Договір про надання правової допомоги № 2212-ПД/7074-00 від 22.12.2023 року.
Судовим рішенням не вирішено питання про судові витрати, про які відповідач заявляло у відзиві.
На підтвердження витрат на правничу допомогу у справі № 495/361/23 АТ "ДТЕК Одеські електромережі" надає акт надання послуг № 159-ОЕМ від 06.11.2024 року, що містить детальний опис робіт та їх вартість.
На підставі вищевикладеного він і звернувся з відповідною заявою до суду.
Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не сповістив.
Представник відповідача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж задоволено.
Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж залишено без розгляду.
07 листопада 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої просить суд ухвалити у справі № 495/361/23 додаткове рішення, яким стягнути на користь АТ "ДТЕК Одеські електромережі" з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 гривень.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Так, з ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж залишена без розгляду через те, що позивач вже не вперше не з`являвся в судове засідання без поважних причин, тобто внаслідок необґрунтованих дій позивача.
З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у від 14 січня 2021 року (справа №521/3011/18).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
У даній конкретній цивільній справі, що розглядається, відповідачем у підтвердження вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу приєднані наступні документи: копія Договору № 137-ОЕМ від 25 вересня 2020 року з додатками, Договір про надання правової допомоги № 2212-ПД/7074-00 від 22.12.2023 року, акт надання послуг № 159-ОЕМ від 06.11.2024 року, додаток № 1, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Також, у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 12 000,00 грн.
Представник позивача зазначає те, що позивачем було понесено витрати на послуги адвоката, що пов`язані з вивченням нормативно-правового регулювання спірних відносин, розробкою загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, участю в судових засіданнях, підготовкою аналізу судової практики, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів позивача, підготовка процесуальних документів, здійсненням моніторингу та відстеження процесуальних дій в рамках справи у реєстрах у розмірі 12 000,00 грн.
Дослідивши надані стороною відповідача докази, з урахуванням обсягу виконаних робіт, суд приходить до висновку, що вимоги представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу з позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з позивача витрати за надання правової допомоги на користь відповідача в сумі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі, а отже заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 133, 134, 141, 142 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж - задовольнити частково.
В резолютивній частині ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж зазначити: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Одеські електромережі» витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.
В решті ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про порушення умов договору та стягнення грошових сум за договором про стандартне приєднання до електричних мереж - залишити без змін.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст додаткового рішення складений 10 грудня 2024 року.
Суддя: