КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/8160/16-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шутя Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року у складі судді Карабази Н.Ф.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, в якому просила: стягнути з ОСОБА_1 на її користь суму основного боргу в розмірі 783 704 грн, втрати від інфляції в розмірі 471 006 грн 10 коп та три проценти річних в розмірі 47 797 грн 22 коп за період з 23 жовтня 2014 року до 02 листопада 2016 року, а всього 1 302 507 грн 32 коп та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 , який діяв від її імені та в її інтересах, на підставі довіреності, посвідченої Парфеньонок Т.Є, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, від 16 липня 2014 року за реєстровим № 1936, та ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку.

Даний договір було посвідчено 22 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. та зареєстровано в реєстрі за №1634.

Згідно з умовами цього договору (п. 1, 2) відповідач, виступаючи її повіреним за договором доручення, оформленим у вигляді вищевказаної довіреності, продав ОСОБА_3 житловий будинок № 11 (одинадцять) (р.п. - 2009), А-2, 175,5 кв.м.; гараж. Б, 19,8 кв.м.; огорожа, №;, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці - 0,0876 га, кадастровий номер: :01:082:0126 (земельна ділянка не приватизована, знаходиться в комунальній власності).

Зазначений будинок належав їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №699628, виданого виконкомом Богданівської сільської ради 05 жовтня 2009 року на підставі рішення № 365 від 31 серпня 2009 року та зареєстрованого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міське бюро технічної інвентаризації» згідно з витягом про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна № 24031220 від 05 жовтня 2009 року, номер запису: 774 в книзі 2.

Відповідно до п. 6 вказаного договору продаж житлового будинку вчинено за 783 704 грн, які відповідач повністю одержав від покупця. Відповідач, як повірений, після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 жовтня 2014 року, не виконав її, як довірителя, доручення й одержаних їй від покупця цього будинку ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 783 704 грн. всупереч ст. 1006 ЦK України до цього часу не передав, незважаючи на усну вимогу, то зазначена сума коштів підлягає стягненню з відповідача на її користь в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити їй суму основного боргу в розмірі 783 704 грн, а також за період з 23 жовтня 2014 року (наступного дня після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку) до 02 листопада 2016 року (дня подання цього позову) втрати від інфляції в розмірі 471 006 грн 10 коп та три проценти річних в розмірі 47 797 грн 22 коп.

Позивачем подано уточнення до позовної заяви про стягнення коштів, в яких зазначає, що укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Літня вчинено відповідачем всупереч її інтересам і такі дії з боку відповідача завдали їй значних матеріальних збитків. Вона подала позов до Броварського районного суду Київської області про визнання зазначеного договору купівлі-продажу нікчемним.

Крім того, в первинному позові допущено опечатку, згідно з якою змінюється сутність позовних вимог. «Так як відповідач негайно після укладання договору купівлі-продажу житлового будинку кошти їй передав, то у даних спірних правовідносинах підлягає застосуванню норма ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом» зазначено некоректні факти.

Даний абзац слід уточнити з огляду на те, що жодної копійки від фіктивного продажу ОСОБА_1 її будинку вона не отримувала. Тому дане речення слід розуміти як «не передав».

Станом на дату подання позову загальний розмір завданих відповідачем збитків із вирахуванням суми продажу будинку складає 518 803 грн 22 коп.

Оскільки, відповідач до цього дня продовжує користуватися коштами від продажу будинку, а також з огляду на те, що його діями їй завдаються значні матеріальні збитки, надає новий розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, які в загальній сумі становлять 632 384 грн. Всі інші позовні вимоги залишаються незмінними.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Шуть С.С. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не забезпечено відповідача правом на захист своїх прав та інтересів в суді, шляхом складання та подання відзиву на позовну заяву та надати свої пояснення та докази.

Вказано, що через те, що рішення ухвалено раніше, ніж сторона по справі змогла ознайомитись з позовною заявою, суд не забезпечив рівності сторін та принцип змагальності.

Посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі докази, які містяться в матеріалах справи (ксерокопії платіжних доручень №56 від 22 жовтня 2914 року, № 123 від 22 жовтня 2014 року, № 125 від 22 жовтня 2014 року, № 127 від 22 жовтня 2014 року, № 129 від 22 жовтня 2014 року, які ОСОБА_1 не підписував), а від так відповідачу не надано право завчасно виявити «підроблені» документи та витребувати у позивача або особи, яка ними володіє оригінали з метою збирання доказів того, що ОСОБА_1 не розпоряджався банківським рахунком ОСОБА_2 на якому знаходилася вся сума від продажу спірного будинку 783 704 грн.

Крім того суддею було ухвалено рішення 13 березня 2024 року, саме в той день коли представник відповідача прибув на судове засідання в приміщення суду і ознайомився з матеріалами справи, де виявив наявність ксерокопій підроблених документів.

Скаржник зазначає, що рішенням Броварського міськрайонного суду від 21 червня 2018 року по цивільній справі №361/6746/17-ц встановлено незаконність угоди купівлі-продажу спірного будинку, надано юридичної оцінки діям ОСОБА_1 у якості повіреного та встановлено обставину справи, що повірений в руки грошові кошти від покупця ОСОБА_3 не отримав, а тільки відкрив в межах наданої йому нотаріально-посвідченої довіреності від ОСОБА_2 , банківський рахунок в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для зарахування безготівкових коштів від покупця ОСОБА_3 на рахунок, який належить продавцю ОСОБА_2 .

Вказано, що з приводу перерахування коштів на громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , позивачка із будь-якими заявами до правоохоронних органів про зникнення цих коштів з рахунку не заявляла, із позовами про витребування майна (грошових коштів) до вказаних осіб не подавала.

Окрім цього довіреність за якою діяв повірений ОСОБА_8 не передбачала розпорядження банківським рахунком, який відкрито на ім'я ОСОБА_2 .

Зазначено, що хто і яким чином проводив операції з коштами ОСОБА_2 , які знаходилися на банківському рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 відкритого у філії «Центральне РУ АТ «Банк Фінанси та кредит» відповідачу не відомо і підлягає з`ясуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належно від її представника адвоката Філіпського О.С. по справі надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи з підстав укладення з ним 15 жовтня 2024 року договору про надання правничої допомоги, а для ефективного захисту інтересів позивачки йому необхідно ознайомитися з матеріалами справи.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє заявлене клопотання, з огляду на те, що попереднє судове засідання призначене на 17 липня 2024 року о 13 год 20 хв уже відкладалося за клопотанням іншого представника позивачки адвоката Кравцова С.І. та який повідомлений належним чином про розгляд справи 16 жовтня 2024 року, проте у судове засідання не з`явився, докази розірвання з ним договору про надання правової допомоги позивачкою до справи не долучено.

З огляду на викладене та з метою уникнення затягування розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе слухати справу за відсутності сторони позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Шутя С.С., який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як убачається зі справи, 16 липня 2014 року було складено довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є., за реєстровим № 1936, відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 , бути її представником перед будь-якими фізичними та юридичними особами, у т. ч. в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування. Державної реєстраційної служби (її структурних підрозділах), органах нотаріату, органах бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. Надано право подавати від її імені заяви, в тому числі заяву про її сімейний стан та заяву про належність відчужуваного майна на праві особистої приватної власності (заяву про реєстрацію права власності), листи, всі необхідні документи, довідки, одержувати необхідні документи (дублікати), дозволи, рішення, проектну технічну документацію. свідоцтво про право власності на земельну ділянку (Акт про право власності на земельну ділянку), розписуватися за неї, при необхідності представляти її інтереси з усіма необхідними повноваженнями у відповідних уповноважених органах (з питань реєстрації державних актів) та реєстрації договорів (дублікатів), розписуватися за неї, в тому числі на договорах цивільно-правового характеру (підписувати попередні договори, договір про аванс, договір купівлі-продажу, оренди, застави), при необхідності підписувати попередні договори, самостійно визначати суми, терміни та інші умови договорів; одержати належні їй гроші у разі продажу земельної ділянки та будинку, здачі їх в оренду, тощо; одержати належний їй примірник договору, в разі необхідності одержати його копію, дублікат; узгоджувати всі питання, що виникають в процесі виконання наданих повноважень, сплачувати необхідні платежі, включаючи державне мито (плату) тощо, розписуватися за неї на всіх необхідних документах (а.с. 11).

22 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на підставі довіреності від 16 липня 2014 року за реєстровим № 1936, (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. Даний договір було посвідчено 22 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1634 (а.с. 14).

Згідно п. 1 договору продавець продав, а покупець купив житловий будинок № 11 (одинадцять) (р.п. - 2009), А-2, 175,7 кв. м; гараж. Б, 19,8 кв. м; огорожа, №;, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці - 0,0876 га, кадастровий номер: :01:082:0126, земельна ділянка не приватизована, знаходиться в комунальній власності.

Згідно п. 6 договору продаж житлового будинку вчинено за 783 704 грн, які продавець повністю одержав від покупця.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що отримання повіреним ОСОБА_1 грошових коштів від продажу житлового будинку обумовило виникнення в останнього передбаченого пунктом 3 частини першої статті 1006 ЦК України обов`язку передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення, проте матеріали справи не містять, і відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вказаного обов`язку перед позивачем.

Між тим з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Нормами ч. 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦПК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною 1 ст. 244 ЦПК України встановлено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Так, з довіреності від 16 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 попередньо була ознайомлена нотаріусом із загальними вимогами ЦК України, додержання яких є необхідним для вчинення правочину, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з волевиявленням, яке відповідає внутрішній волі позивача, на підставі укладеного між позивачем та повіреним усного договору доручення, цією довіреністю уповноважила ОСОБА_1 зокрема і в тому числі бути її представником усіх державних, громадських, господарських, приватних та інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах виконавчої влади (сільських, селищних, районних радах), органах нотаріату тощо, банківських та фінансових установах, а також перед будь-якими фізичними та юридичними особами, з усіх без винятку питань, щодо оформлення/всіх необхідних документів, в тому числі замовлення та отримання будь-яких документів, вирішувати всі питання щодо одержання проектної та іншої документації, замовляти та отримувати експертну оцінку на нерухоме майно, а також з питань подальшого розпорядження (купівлі-продажу, міна, оренда, передача в заставу, іпотека, тощо)за ціну та на умовах на свій власний розсуд, будинком АДРЕСА_1 Літня; органах нотаріату, органах бюро, технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна з питань отримання будь-яких документів на вищевказане майно, з питань перереєстрації права власності та з питань отримання Витягу з реєстру (Витяг про реєстрацію) права власності на об`єкти нерухомого майна тощо та інших - довідок, щодо відчуження вищезазначеного нерухомого майна.

Висновки районного суду про отримання відповідачем від покупця коштів особисто за належний позивачці та проданий будинок матеріалами справи не доведено.

Так, з виписки по особовому рахунку за період з 22 жовтня 2014 року по 26 серпня 2016 року філії Центрального РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» убачається, що 22 жовтня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 на який зараховано кошти в сумі 783 704 грн внесені ОСОБА_3 для купівлі будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 70).

Вказаний рахунок відритий банком на підставі поданої ОСОБА_1 анкети-заяви № 59185 від 22 жовтня 2014 року (а.с. 71).

Відповідно до квитанції № 8 від 22 жовтня 2014 року на відкритий у банку на імя позивачки рахунок ОСОБА_3 було внесено кошти в розмірі 783 704 грн й призначенням платежу зазначено для купівлі будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 67).

Отже, новим покупцем грошові кошти було сплачено на відкритий у банку розрахунковий рахунок, а не передано особисто відповідачу.

Вирішуючи спір, районний суд не врахував також і обставини, встановлені у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2021 року у справі № 361/6746/17-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ТОВ «Сабо Консалтинг», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, скасування реєстраційного запису, за наслідками вирішення якого у позові відмовлено (а.с. 99-106).

Указаним рішенням районного суду у справі № 361/6746/17-ц встановлено законність договору купівлі-продажу спірного будинку, укладеного на підставі зазначеної довіреності, в тому числі й з урахуванням наявності у матеріалах нотаріальної справи доказів сплати покупцем на користь власника будинку - ОСОБА_2 вартості будинку, в сумі 783 704 грн шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я позивачки.

Твердження ОСОБА_2 про фактично неотримання нею коштів з підстав їх перерахування з її рахунку на відкриті у банку поточні рахунки на ім`я інших осіб колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, остільки зазначені обставини не були предметом доказування у цій справі.

При цьому, матеріалами справи не спростовано доводи ОСОБА_1 про те, що грошові кошти за житловий будинок покупець вніс на відкритий ним у банку на ім`я позивачки поточний рахунок, проте у подальшому грошовими коштами, що знаходилися на рахунку ОСОБА_2 він розпоряджатися не міг.

Фактично лише позивачка мала право вчиняти операції, пов`язані з перерахуванням грошових коштів на ім`я інших осіб. До указаних операцій будь-якого відношення він не має.

Одночасно підлягає врахуванню і та обставина, що з відповідними вимогами до осіб, на ім`я яких банком було перераховано кошти позивачка не зверталася, заяву до правоохоронних органів про вчинення злочину не подавала.

З урахуванням встановлених обставин висновок районного суду про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний передати ОСОБА_2 всі одержані у зв`язку з виконанням доручення кошти є поспішним та помилковим, оскільки матеріалами справи доведено та позивачкою не спростовано, що повірений ОСОБА_1 кошти від покупця ОСОБА_3 не отримав, а вони були зараховані на відкритий рахунок в АТ «Банк «Фінанси та Кредит у межах наданої йому нотаріально-посвідченої довіреності від ОСОБА_2 , саме для для зарахування безготівкових коштів від покупця ОСОБА_3 .

Таким чином у суду були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 кошти в сумі 783 704 грн, а також інфляційні втрати та 3 % річних, як похідні вимоги від суми основного позову.

Заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача у зв`язку несвоєчасним наданням його адвокату матеріалів справи для ознайомлення.

Відповідно до справи, представник відповідача двічі звертався у суд з заявою про надання матеріалі справи для ознайомлення й указане клопотання було задоволено лише після ухвалення по справі судом рішення (а.с. 151), що свідчить про порушення судом також і принципу змагальності процесу.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу представника відповідача задоволено повністю, то із ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь відповідача сплачений судовий збір у розмірі 10 335 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шутя Сергія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) судовий збір 10 335 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: