РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/12334/24

учасники справи: заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської областііз заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Заяву мотивує тим, що він від першого шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 . Відповідно до батьківських зобов`язань він утримує сина від першого шлюбу, перераховуючи кошти на його утримання на рахунок за домовленістю. У серпні 2022 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_4 , у якої є неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У шлюбі з ОСОБА_4 вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що вони зареєстровані та проживають спільно, ведуть господарство, утримують дітей. ОСОБА_5 фактично перебуває на його утриманні. На даний час він проходить військову службу у ЗСУ. З метою підтвердження факту перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років він звертається до суду.

07 жовтня 2024 року до суду надійшли пояснення заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 , у яких представник зазначає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, на його думку встановлення факту утримання за неповнолітньої ОСОБА_5 необхідне заявнику виключно для реалізації права звільнення з військової служби, отже, не пов`язане з будь-якими його цивільними правами та обов`язками. Просить справу розглядати у відсутності представника військової частини НОМЕР_1

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, представник заявника ОСОБА_8 в судовому засіданні заяву підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви. Просить задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, у поданих до суду поясненнях просив справу розглядати в його відсутність.

Заслухавши пояснення представника заявника, оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 12 серпня 2022 року уклали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , що видане 12 серпня 2022 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 ».

Як вбачається із копії свідоцтва серії НОМЕР_3 , що видане 16 лютого 2010 року, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , що видане 31 липня 2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як встановлено судом із довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні АДРЕСА_1 , що видана 19.06.2024 року №16058 Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг РМР у квартирі зареєстровані заявник ОСОБА_1 з 20.09.2023 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з 19.06.2024 року.

Згідно акту обстеження умов проживання від 30.08.2024 року, складеного головним спеціалістом відділу правового та соціального захисту дітей ССД ОСОБА_12 на підставі заяви ОСОБА_4 проведено обстеження умов проживання в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та встановлено, що сім`я проживає у квартирі загальною площею 53кв.м., у приміщенні здійснено капітальний ремонт, стосунки дружні, члени родин разом відпочивають, спільно проводять час, мають спільні уподобання.

Як вбачається із довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 25.06.2024 року №1557 солдат ОСОБА_1 з 17.06.2024 р. по 25.06.2024 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до записів у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , копія якого міститься в матеріалах справи у графі 4 «Сімейний стан» зазначено: дружину ОСОБА_4 , сина ОСОБА_13 , сина ОСОБА_14 .

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 частини 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 14 (здійснення сімейних прав) СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 15 (виконання сімейних обов`язків) СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

В силу ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав.

Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів.

Правовідносини щодо «утримання неповнолітніх дітей» є предметом регулювання Сімейного кодексу України.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України).

Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч.1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні пасинка, який з ним проживає, а обов`язок утримувати пасинка виникає лише у разі відсутності у нього матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 14.12.2023 року № 160/11228/23.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень змагальності та меж судового розгляду.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Заявником подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою отримання права на звільнення з військової служби.

Згідно абзацу 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, у тому числі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Системний аналіз положень СК України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до18 років, стосується військовозобов`язаних, які є батьками таких дітей або їх вітчимом у разі наявності обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 268 СК України, утримувати падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

У ОСОБА_5 є матір ОСОБА_4 , яка і зобов`язана утримувати дитину.

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_4 не утримує, неналежно утримує свою доньку або не має змоги її утримувати, як і доказів того, що у дитини немає діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати її належного утримання, відповідно до вимог 265, 267 СК України.

Окрім того, заявником не подано до суду жодного доказу того, що він здійснював утримання ОСОБА_5 .

Заявником надано суду копії платіжних інструкції АТ КБ «Приватбанк», відповідно до яких він здійснював переказ власних коштів на картку АТ «Універсал Банку» у різних розмірах. Лише одна із поданих квитанції містить дату здійснення переказу 06.06.2024 року, інші таких відомостей не містять. Відповідно до копії довідки про наявність рахунку від 18.06.2024 року рахунок НОМЕР_6 , на який здійснювався переказ коштів, належить ОСОБА_3 (першій дружині заявника та матері сина заявника ОСОБА_2 ). Оскільки предметом доказування у даній справі є надання ОСОБА_1 утримання малолітній ОСОБА_5 , дані документи не мають доказового значення у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 14, 15, 141, 180, 260, 268 СК України, ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Військова частина частина НОМЕР_1 АДРЕСА_3

Суддя