Справа № 629/6836/24
Провадження № 2/629/1724/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Торенко Ю.П., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи: Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком, -

встановив:

04.11.2024 року до суду надійшов вищезазначений позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1,2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України, на сторони покладається обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 44 ЦПК, передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 зазначила, що спір про місце проживання дітей між нею та позивачем відсутній, що також не заперечувалося в судовому засіданні самим позивачем.

Так, за положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проте, позивачем не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують наявність спору про місце проживання спільних дітей, що стало підставою для вимоги про проживання дітей разом з позивачем.

Відповідно з позову не зрозуміло та позивачем не зазначено доказів, стосовно чого саме існує спір та за захистом яких прав позивач звертається до суду.

Окрім того, згідно положень ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З письмових пояснень головного спеціаліста служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Трофимчук О.В., оголошених в судовому засіданні, вбачається відсутність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з викладеним, письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання дітей органом опіки і піклування не може бути складений та наданий до суду.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава визначення місця проживання дітей. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності визначення місця проживання дитини. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з відповідачем та вивчає наявність підстав для визначення місця проживання дітей.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивачем не виконані вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Згідно з ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Статтею 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, відкривши провадження у справі та встановивши в судовому засіданні відсутність предмета спору, суд дійшов висновку, що провадження по справі за позовною заявою в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком підлягає закриттю.

Керуючись ст.2,4,12,44,255,258,260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком - закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО