Справа № 716/1135/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.
з участю секретаря судових засідань Шафер В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна питання про розподіл судових витрат після ухвалення заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Григорян Діана Гагіківна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Григорян Діана Гагіківна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.07.2024 позовні вимоги у даній справі задоволено повністю.
22.07.2024 від представника позивача адвоката Лабіка Г.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі з метою вирішення питання про судові витрати, а саме стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
Учасники судового процесу в судове засідання не викликалися у зв`язку з відсутністю необхідності в цьому.
Із врахуванням відсутності учасників провадження в судовому засіданні фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася.
Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
За приписами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
За приписами статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03.06.2024 у відповідності до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України справа визнана малозначною та такою, що підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Розгляд справи по суті проводився за правилами спрощеного позовного провадження та закінчився 08.07.2024 ухваленням заочного рішення на користь позивача. Судом також частково вирішено питання про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь позивача ОСОБА_1 витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн. Разом з тим, судом залишилось не вирішеним питання про розподіл судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача адвокатом Лабіком Г.І. на підтвердження своїх повноважень, у відповідності до вимог ст. 62 ч. 4 ЦПК України, надано суду ордер про надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2024 (а. с. 30). У вказаному ордері наявне посилання на те, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 01.05.2024.
Однак, вивченням матеріалів справи встановлено, що стороною позивача не надано суду договору про надання правової допомоги від 01.05.2024.
Більше того, представником позивача надано суду Акт приймання наданих послуг 24 від 22.03.2024 за договором б/н 15.01.2024 (а. с. 16) зі змісту якого вбачається, що він складений між адвокатом Лабіком Г.І. та ОСОБА_2 , який не є учасником судового процесу в справі № 716/1135/24.
Матеріали справи містять Додаток № 1 від 20.05.2024 до договору про надання правової допомоги б/н від «1.02.2024» травня 2024 р. (а. с. 17) складеного між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Лабіком Генадієм Івановичем. Зі змісту п. п. 2, 3 Додатку вбачається, що розмір ставки адвокатського гонорару за представництво клієнта в суді (в одному судовому засіданні) є фіксованою та становить 2000 грн, незалежно від тривалості судового засідання. Розмір ставки адвокатського гонорару за одну годину роботи адвоката поза судовим засіданням за домовленістю сторін складає 2000 грн.
За приписами статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд звертає увагу, що в даній справі представником позивача адвокатом Лабіком Г.І. не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних ним, та здійснених витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги Цуркану Р.С. Крім того, наданий Акт приймання наданих послуг взагалі не відноситься до даної цивільної справи. В порушення вимог ст. 137 ЦПК України стороною позивача суду до матеріалів цивільної справи взагалі не надано договору про надання правової допомоги від 01.05.2024, на який мають посилання інші письмові докази.
З огляду на наведене, вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу суд враховує, що сторона позивача не надала суду належних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.
У зв`язку з викладеним, в задоволенні заяви представника позивача адвоката Лабіка Г.І. про ухвалення додаткового рішення по справі з метою вирішення питання про судові витрати необхідно відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 76-82, 133, 137, 141, 246, 247, 258-259, 263-265, 268, 270, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Відмовити в задоволенні заяви представника позивача адвоката Лабіка Г.І. про стягнення витрат на правову допомогу в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Григорян Діана Гагіківна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ