Справа № 565/1070/24
Провадження № 2/565/331/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням судді Демчини Т.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про припинення права іпотеки, зняття арешту та вилучення обтяжень, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі ФГВФО) з позовом, у якому заявив вимоги: припинити право іпотеки за договором іпотеки від 19.06.2007, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Банком «Фінанси та Кредит», посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. за реєстровим № 1003; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 5162885 про обтяження (заборону) на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , накладену на підставі договору іпотеки від 19.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. за реєстровим №1003; виключити з Державного реєстру іпотек запис № 5162956 про іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 , накладений на підставі договору іпотеки від 19.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. за реєстровим № 1003.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на суму 100000,00 грн. строком повернення до 18.06.2014. У забезпечення виконання ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором був укладений договір іпотеки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. одночасно з посвідченням відповідного договору було зареєстровано відповідні обтяження у Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Взяті на себе кредитні зобов`язання ОСОБА_1 виконав у повному обсязі 03 травня 2012 року. Водночас, відповідачем не було знято обтяження предмету іпотеки та відповідні записи у реєстрах продовжують бути чинними, чим порушується право власності позивача.

Ухвалою суду від 14.06.2024 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 18.07.2024 цивільну справу призначено до судового розгляду.

Під час розгляду справи представником позивача уточнено позовну вимогу про припинення права іпотеки на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, замість якої заявлено вимогу про визнання припиненим права іпотеки за договором іпотеки від 19.06.2007, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Банком «Фінанси та Кредит», посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. за реєстровим № 1003, вимоги про виключення записів про обтяження залишено без змін.

У відзиві на позов представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку зазначив про невизнання позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначається, що з 27.12.2022 повноваження під час ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності, законодавством не передбачено. У відзиві також зазначається, що за положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», заявником, який вправі подавати документи реєстратору про припинення чи зняття обтяження, є сторона правочину, у якої виникло речове право, і такою стороною правочину Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Полюхович О.І. не з`явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача до суду також не з`явився, у відзиві клопотав про розгляд справи у його відсутності. На підставі ст.223 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників. При цьому на підставі ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи сторін, дослідивши подані документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 цієї Глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 19.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф1-07/54701-66, за умовами якого позивач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. на строк до 18.06.2014 зі сплатою процентів по процентній ставці 17,0 % річних, на споживчі цілі. Відповідно до Розділу 5 кредитного договору № Ф1-07/54701-66 від 19.06.2007, забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є застава нерухомого майна (іпотека): трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 55,1 кв.м.

Як встановлено судом зі змісту позовної заяви та даних, наявних у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 370067806 від 15.03.2024 та учасниками справи не оспорюється, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № Ф1-07/54701-66 від 19.06.2007, 19.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки № 54701-66 «з», посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. 19.06.2007 за реєстровим № 1003, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 370067806 від 15.03.2024 вбачається також, що трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2039318, на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , право власності зареєстроване 28.07.2003 на підставі свідоцтва про право власності, виданого за розпорядженням органу приватизації Рівненської атомної електростанції № 2881 від 07.12.1995. У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборона на її відчуження, реєстраційний номер обтяження 5162885, зареєстроване 19.06.2007 приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. на підставі Договору іпотеки № 54701-66 «з» від 19.06.2007. У Державному реєстрі Іпотек також наявний запис, реєстраційний номер обтяження 5162956, про іпотеку вищезазначеної квартири, вчинений на підставі вищезазначеного договору іпотеки 19.06.2007.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно положень ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Представником позивача 01.04.2024 направлено запит до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку про надання довідки про повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № Ф1-07/54701-66 від 19.06.2007, та належним чином завірену копію іпотечного договору, укладеного у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

З письмової інформації уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку № 083-60-149/24 від 03.05.2024 на вищезазначений адвокатський запит вбачається, що згідно даних архівів, що знаходяться у володінні Фонду по АТ «Банк «Фінанси та кредит», з ОСОБА_1 був укладений відповідний кредитний договір, і цей кредитний договір, а також усі рахунки по ньому було закрито у травні 2012 року, погашення заборгованості відбулось 03 травня 2012 року.

При цьому, відповідачем у вказаній письмовій інформації чи у відзиві не заявлено жодних аргументів про наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором. Доводи Банку у відзиві зводяться здебільшого до доведення тієї обставини, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у спірних правовідносинах, не вступав з позивачем у договірні відносини та не є належною особою, яка може подавати заяву про припинення іпотеки та зняття обтяжень.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст.12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів про наявність у правовідносинах ОСОБА_1 з ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» інших обставин ніж ті, на які вказують досліджені судом відзив та письмова інформація Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку.

Враховуючи викладене, а також з огляду на письмову інформацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку № 083-60-149/24 від 03.05.2024, суд дійшов висновку, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № Ф1-07/54701-66 від 19.06.2007, припинені 03 травня 2012 року у зв`язку з повним їх виконанням.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст.3 вищезазначеного Закону, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку», однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов`язання, незалежно від підстав такого припинення.

Як встановлено судом, позивачем ОСОБА_1 станом на 03.05.2012 в повному обсязі виконано зобов`язання перед ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», що виникли на підставі кредитного договору № Ф1-07/54701-66 від 19.06.2007.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц, за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Відтак, суд дійшов висновку, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором іпотеки №54701-66 «з» від 19.06.2007 припинились також 03 травня 2012 року, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором № Ф1-07/54701-66 від 19.06.2007.

Стороною позивача, з урахуванням уточнених вимог, заявлено вимогу про визнання припиненим права іпотеки за договором іпотеки № 54701-66 «з» від 19.06.2007, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Банком «Фінанси та Кредит», посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. за реєстровим № 1003.

Оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права у зв`язку з припиненням зобов`язань за іпотечним договором, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про заставу», застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За встановленими в даній справі обставинами, на час розгляду справи судом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки № 54701-66 «з» від 19.06.2007 зареєстровано обтяження, реєстраційний номер 5162885, дата реєстрації: 19.06.2007, реєстратор приватний нотаріус Кузнецовського міського нотаріального округу Приймас В.О. Відомості про припинення права застави у вказаному Реєстрі відсутні, у зв`язку з чим суд висновує, що державна реєстрація обтяження за іпотечним договором є чинною на час розгляду справи в суді, і збереження відомостей про державну реєстрацію вказаного обтяження за умови припинення зобов`язань за цим договором є порушенням прав власника на розпорядження своїм майном.

Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що однаково означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 зазначено, що приписи, зокрема, ст.16 ЦК України не передбачають такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація таких способів захисту, як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору. Звертаючись до суду з вимогою про визнання договору припиненим, позивач прагне досягнути юридичної визначеності у відносинах з відповідачем, тобто прагне отримати підтвердження судом припинення певних прав іншої сторони договору. У такому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.

При цьому спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала потреба у повторному зверненні до суду. Тому спосіб захисту, передбачений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, може застосовуватися для захисту інтересу в юридичній визначеності лише в разі неможливості захисту позивачем його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 22.02.2022 у справі №761/36873/18). Передбачений у п.1 ч.2 ст.16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів може стосуватися визнання як наявності права, так і його відсутності. Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способами захисту інтересу позивача у юридичній визначеності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), слід зробити висновок про те, що у разі невизнання заставодержателем припинення права застави, порушене право заставодавця підлягає захисту судом шляхом визнання припинення такого права на п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Такі висновки в цілому узгоджуються з позицією Верховного Суду, що викладеною у постановах від 03.06.2020 у справі № 282/773/18-ц, від 17.07.2020 у справі № 282/774/18, від 20.01.2021 у справі № 282/1732/18, від 28.09.2022 у справі № 663/1651/21 щодо ефективності обраного способу захисту порушеного права, і суд вважає їх релевантними до застосування у спірних правовідносинах.

Таким чином, порушене право іпотекодавця у спірних правовідносинах підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання права іпотеки таким, що припинене. Суд вважає обраний позивачем спосіб ефективним та таким, що відповідає характеру порушення прав та інтересів позивача, який, окрім фактичного припинення обтяження належного йому майна заставою, бажає досягти юридичної визначеності у правовідносинах з відповідачем та на підставі судового рішення про припинення права іпотеки здійснити державну реєстрацію припинення відповідного речового права.

При цьому, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судове рішення про припинення обтяження речового права (в тому числі й права застави) є підставою для проведення державної реєстрації припинення такого обтяження. Тобто означений спосіб судового захисту є спеціальним, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак, суд вважає обраний позивачем спосіб захисту належним та ефективним у спірних правовідносинах.

Вирішуючи вимоги позовної заяви про виключення записів про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (запис № 5162885 від 19.06.2007) та Державному реєстрі Іпотек ( запис № 5162956 від 19.06.2007) щодо обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , суд враховує наступне.

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 370067806 від 15.03.2024 вбачається наявність вищезазначених записів про обтяження на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, вчинених нотаріусом при посвідченні договору іпотеки № 54701-66 «з» від 19.06.2007.

Відповідно до ст.593 ЦК України, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку», у разі припинення основного зобов`язання іпотека припиняється. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус накладає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством. Зокрема, згідно ст.577 ЦК України, застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у зв`язку із припиненням іпотечного договору, рішенням суду чи в інших випадках, встановлених законодавством, нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна.

Разом з тим, з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія цього Закону, що передбачено у ст.1 вказаного Закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Наявність у Державному реєстрі Іпотек запису № 5162956 від 19.06.2007 про іпотеку нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , за умови встановленого судом припинення вказаної іпотеки, свідчить про невиконання відповідачем регламентованого вищезазначеними нормами обов`язку.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. При цьому відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону визнання Міністерством юстиції України, його територіальними органами рішення державного реєстратора прийнятим з порушенням цього Закону та його анулювання.

У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до п.1 ч.7 ст.37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відтак, заявлені у позові вимоги про захист порушеного права шляхом виключення запису № 5162885 від 19.06.2007 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також запису № 5162956 від 19.06.2007 у Державному реєстрі Іпотек щодо квартири АДРЕСА_1 , суперечать закону - вимогам ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судове рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є підставою для проведення відповідної державної реєстрації такого обтяження чи його припинення. Таким чином, права позивача підлягають захисту не шляхом виключення записів про обтяження та іпотеку з відповідних державних реєстрів, а шляхом внесення записів про припинення іпотеки та обтяження. При цьому записи у відповідних розділах Реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іпотеки та припинення заборони відчуження можуть бути вчинені на підставі судового рішення про визнання іпотеки припиненою.

На підставі ст.141 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимогою про визнання припиненим права іпотеки за іпотечним договором.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.15, 16, 355, 356, 368, 372 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати припиненим право іпотеки за договором іпотеки від 19 червня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», посвідченим приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом Володимиром Олександровичем за реєстровим № 1003.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», , місцезнаходження: 04050 м.Київ, вул.Січових Стрільців, 60.

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина