провадження № 2/389/602/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні суду у місті Знам`янка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 10 лютого 2020 року між ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Тайшетського нотаріального округу Іркутської області Гончаровою Е.С., та ОСОБА_1 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він домовився із ОСОБА_2 , яка діяла за довіреністю та від імені та в інтересах ОСОБА_3 , про купівлю квартири за адресою АДРЕСА_2 . Сторони обумовили всі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, позивач оглянув квартиру, отримав ключі від неї, періодично проживає у вказаній квартирі, проводить поточні ремонти, підтримує квартиру в нормальному санітарному стані. Представник продавця в свою чергу передала йому ключі та отримала за продаж квартири обумовлену між сторонами суму в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) доларів США, про що власноруч написала розписку. Сторони уклали письмовий договір купівлі-продажу. Крім того, відповідач зобов`язалася нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири. Однак, як з`ясувалося пізніше, оформити документи на спадщину представник продавця не встигла до закінчення строку дії довіреності.

Позивач вважає, що набув право власності на квартиру, однак відсутність на даний час можливості нотаріально оформити договір порушує його права щодо вільного володіння та розпорядження своїм майном, вирішити дане питання інакше як в судовому порядку не представляється можливим.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень та відзив на позовну заву не подавали. Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти позовних вимог та просить суд проводити розгляд справи без її участі.

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

ОСОБА_1 домовився із ОСОБА_2 , яка діяла за довіреністю та від імені та в інтересах ОСОБА_3 , про купівлю квартири за адресою АДРЕСА_2 . На досягнення домовленості ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 11000 доларів США в рахунок продажу квартири, претензій не має, про що особисто написала розписку від 10.10.2020.

Відповідно до довіреності бланк 38 АА 2844196, посвідченої нотаріусом Тайшетського нотаріального округу Іркутської області Гончаровою Е.С. 14.06.2019, зареєстрована в реєстрі за № 38/65-н/38-2019-1-1495, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 вести від її імені спадкові справи відносно майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 . Крім іншого, уповноважила продати за ціну та на умовах за її бажанням квартиру АДРЕСА_1 . Для чого уповноважила розписуватися, в тому числі, в договорі купівлі-продажу, попередньому договорі, отримати з продажу квартири грошові кошти та інше.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 видане органом приватизації Знам`янської міської ради 23.02.2004 на підставі розпорядження органу приватизації міської ради від 23.01.2004.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по Знам`янському району Знам`янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 18 травня 2010 року складено відповідний актовий запис №53.

Після смерті останньої із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , що підтверджується спадковою справою, заведеною Знам`янською міською нотаріальною конторою Кіровоградської області №618/2010, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 14 січня 2011 року складено відповідний актовий запис №12.

Відповідно до спадкової справи №31/2011, заведеної Знам`янською міською нотаріальною конторою Кіровоградської області, із заявою про прийняття спадщини звернулася до нотаріуса сестра спадкодавиці ОСОБА_3 , та син ОСОБА_9 , свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 30 січня 2019 року складено відповідний актовий запис №150.

Відповідно до спадкової справи №113/2019, заведеної Знам`янською міською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області, із заявою про прийняття спадщини звернулася до нотаріуса тітка спадкодавця ОСОБА_3 , свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Відповідно до матеріалів спадкових справ, судом встановлено, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після смертіОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті останнього спадкодавця. Однак, свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК).

Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК).

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК).

Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

За умови наявності у відносинах спадкування іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів.

Таким міжнародним договором була Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР.

1 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 22 грудня 2022 року Закон опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року Закон набрав чинності.

За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 року.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Позивачем доведено існування таких обставин, тому що перебування відповідача ОСОБА_3 , як громадянки російської федерації, за місцем свого постійного проживання на території Російської Федерації, а також неможливість представника останньої ОСОБА_2 здійснити будь які дії від імені довірителя, в тому числі нотаріального посвідчити договір через закінчення строку дії довіреності, що, виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 діяла в межах строку дії довіреності від імені та в інтересах довірителя, отримала кошти за продаж квартири, однак не встигла переоформити належним чином документи, а також зважаючи на збройну агресію російської федерації проти України, суд вважає відповідач ухиляється він нотаріального посвідчення договору та іншим чином неможливо захистити порушене право позивача.

Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу квартири, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримала грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 10 лютого 2020 року між ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Тайшетського нотаріального округу Іркутської області Гончаровою Е.С., та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя В.В.Український