КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Кононовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 9 травня 2024 року (суддя Осіпенко Л.М.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про звільнення від сплати аліментів,

встановив:

у вересні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила звільнити її від сплати аліментів, стягнутих рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 2 лютого 2015 року у цивільній справі № 753/19813/14-ц на користь ОСОБА_2 на сина - ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на зміну свого матеріального стану та стану здоров`я в сторону погіршення, та неможливості сплачувати аліменти.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

9 травня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Левківський Б.К. подав до суду клопотання про об`єднання в одне провадження даної цивільної справи та цивільної справи № 753/16835/23, що перебуває в провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва Заставенко М.О., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну розміру аліментів або звільнення від їх сплати, посилаючись на те, що вказані справи мають один і той самий предмет, та виникають з одних і тих самих правовідносин між сторонами.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 9 травня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гарницький П.П. просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Представник позивачки зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про тотожність предмету спору у цивільних справах № 753/16835/23 та № 753/17005/23, оскільки у справі № 753/16835/23 позивачка просила звільнити її від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому листу № 753/198/14 від 7 жовтня 2016 року за період з 20 січня 2022 року по день ухвалення судом рішення, а у даній справі позивачка заявила вимогу про звільнення її від сплати аліментів взагалі у зв`язку із тяжкою хворобою.

Представник позивачки зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при подачі даного позову позивачкою були виконані вимоги п. 10 ст. 175 ЦПК України та повідомлено суд про те, що нею не поданого іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Левківського Б.К. апеляційним судом не приймається, так як до нього не додано належних документів, які підтверджують повноваження адвоката, передбачених частиною 2 статті 62 ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилася, судова повістка-повідомлення повернулась до апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (с.с.184-186).

Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять іншої адреси місця проживання або місця знаходження позивачки ОСОБА_1 .

Представник позивачки - адвокат Гарницький П.П., відповідач ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись шляхом направлення судових повісток-повідомлень до їх електронних кабінетів у системі «Електронний суд» (с.с.187-190), однак у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про перенесення судового засідання не подали.

У судове засідання з`явився адвокат Левківський Б. К., однак у підтвердження своїх повноважень представник відповідача належних документів не надав, посилаючись на довіреність, яку сформовано у електронному кабінеті та яка була ним надана суду першої інстанції (с.с. 119).

Колегія суддів не допустила адвоката Левківського Б.К. до участі у судовому засіданні з таких підстав.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частина 4 статті 62 ЦПК України визначає, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до частини другої статті 62 ЦПК України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Вимога процесуального закону щодо нотаріального посвідчення довіреності фізичної особи є імперативною. Можливості подати сформовану у системі «Електронний суд» довіреність фізичної особи ЦПК України не передбачає. Винятки із загального правила про нотаріальне посвідчення довіреності фізичної особи становлять прирівняні до нотаріально посвідчених довіреності фізичної особи, посвідчені іншими особами (частина третя статті 245 ЦПК України).

За приписами статті 40 Закону України «Про нотаріат» до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються:

1) довіреності військовослужбовців або інших осіб, які перебувають на лікуванні

в госпіталях, санаторіях та інших військово-лікувальних закладах, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими

або черговими лікарями;

2) довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса

чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ або військово-навчальних закладів;

3) довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів;

4) довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

Оскільки довіреність, яка видана ОСОБА_2 адвокату Левківському Б.К., не посвідчена нотаріально та не входить до переліку довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, вона не є належним документом на підтвердження повноважень адвоката Левківського Б.К., як представника фізичної особи в суді.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у справах: № 734/3486/23 від 27.06.2024, № 466/7790/16 від 13.05.2024, № 718/3823/23 від 05.03.2024, №444/1542/24 від 03.07.2024, № 756/7001/20 від 22.07.2024.

Враховуючи положення статті 372 ЦПК України, колегія суддів провела судовий розгляд справи у відсутність учасників справи та їх представників.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у справах № 753/16835/23 та № 753/17005/23 розглядається спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження у цивільній справі № 753/16835/23 відкрите раніше, тому дана позовна заява розгляду не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи

без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Підстави для залишення позову без розгляду вичерпно визначені статтею 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Таким чином, вказана норма процесуального права передбачає право суду залишити позов без розгляду у разі, якщо в провадженні цього чи іншого суду є позов тотожний до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц.

Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року, справа № 908/299/18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2023 року ОСОБА_1 подала до Дарницького районного суду міста Києва два позови до відповідача ОСОБА_2 : 18.09.2023 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання дитини, у якому просила звільнити її від сплати заборгованості за аліментами по виконавчому листу № 753/198/14 від 7 жовтня 2016 року, починаючи з 20 січня 2022 року і по день ухвалення судового рішення, та 19.09.2023 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини, у якому просила звільнити її від сплати аліментів, що стягнуті рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 2 лютого 2015 року (с.с.147-149; 150-152).

Отже, предмети зазначених позовів є різними.

Суд першої інстанції не проаналізував зміст позовних вимог та предмети позовів, та прийшов до помилкового висновку, що позови є тотожними.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення

помилкової ухвали про залишення без розгляду позовної заяви у справі, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 9 травня 2024 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про звільнення від сплати аліментів направити до Дарницького районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук