Провадження № 2/127/3859/24
УХВАЛА

12 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши в підготовчому засідання клопотання сторони відповідача про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Подплєтьонного С. С. подав клопотання про зупинення провадження по справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, переведених на військовий стан, мотивуючи тим, що на даний час в Україні введений воєнний стан та він проходить службу у Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_1 та довідкою Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба №24/95/1613/ж від 30 листопада 2024 року. Вказані документи підтверджують, що останній перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба. Враховуючи, що вищі навчальні заклади відносяться до структури Збройних Сил України (ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України») та керуючись ст. 251,253 ЦПК України, ОСОБА_2 просить клопотання задовольнити.

Представник відповідача в підготовчому засіданні підтримав це клопотання.

Представник позивача заперечував щодо його задоволення, мотивуючи тим, що відповідач бере участь в розгляді справи через свого представника.

Розглянувши це клопотання та дослідивши поданні матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 частини першої ст.253ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.2 частини першої ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

Верховний Суд України у постанові 07 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначив, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 Верховний Суд України висловив позицію, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Верховний Суд в ухвалі від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 зазначив, що «оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Отже процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введений воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі його дію не припинено.

Згідно з ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

До матеріалів справи було долучено довідку форми №5 Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба №24/95/1613/ж від 30 листопада 2024 року із змісту якої слідує, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба.

Також до матеріалів справи було долучено копію посвідчення офіцера НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, особистий номер НОМЕР_2 .

Натомість, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба, що перебуває в складі Збройних Сил України, де проходить службу відповідач, переведений на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ на території України.

Отже, довідка Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба №24/95/1613/ж від 30 листопада 2024 року та посвідчення офіцера НОМЕР_1 не є доказом, який підтверджує наявність підстав для зупинення провадження у справі, що передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Подібний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач у клопотанні не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі, виходячи із заявлених підстав зупинення провадження, а також враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, приймати участь у розгляді справи через представника тощо.

Також суд зазначає, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 645/331/17, провадження № 61-3429зпв18).

З огляду на викладенні обставини, суд дійшов висновку, що зупинення провадження у цій справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України не відповідає як завданню цивільного судочинства, так і змісту та меті п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, а також суперечить ч.2 ст. 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , поданого його представником, про зупинення провадження в цивільній справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, 260-261, 353 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , поданого його представником, про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 12.12.2024.

Суддя: