Справа № 756/4058/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Охтирський міськрайонний суду Сумської області в складі:

головуючого судді - Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Артеменко О.С.,

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Столяр Оксани Іванівни про заміну заходу забезпечення позову іншим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла зазначена заява представниці позивачки, відповідно до якої остання просить замінити захід забезпечення позову у справі №756/4058/24, застосований ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.06.2024, а саме скасувати забезпечення позову у вигляді заборони відчуження частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частини квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 27,1 кв.м, загальною площею 53,4 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2023.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.06.2024 у справі №756/4058/24 її заяву про забезпечення позову було задоволено частково, заборонено відчуження частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 . Однак у порядку звернення до виконання вказаної ухвали Охтирським ВДВС в Охтирському районі Сумської області, 18.06.2024 повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання у зв`язку з невідповідністю його вимогам щодо змісту та форми виконавчого документа, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». Згідно з відповіддю Управління забезпечення примусового виконання рішень в Сумській області від 23.07.2024 у державних виконавців відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» відсутня правова підстава щодо внесення заборони відчуження об`єкта нерухомого майна. Оскільки на цей час ухвала суду про забезпечення позову шляхом заборони відчуження частини квартири не може бути реалізована з вищезазначених підстав та враховуючи, що державні виконавці мають повноваження щодо накладення арешту на нерухоме майно, вважає, що існують підстави для заміни прийнятого виду забезпечення у вигляді заборони відчуження частки квартири на підставах та умовах, вказаних в заяві про забезпечення позову.

Суд вивчивши заяву та матеріали справи, дійшов такого висновку.

Установлено, що представниця позивачки звернулася до суду із заявою, відповідно до якої просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частини квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2

12.06.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області заяву про забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Постановляючи зазначену вище ухвалу суд, з урахуванням обставин справи, співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а також з урахуванням того, що відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача і невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, дійшов висновку про часткове задоволення заяви та, як співмірний засіб забезпечення позову, ухвалив саме заборонити відчуження частини нерухомого майна.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тлумачення положень ч. 1 ст. 156 ЦПК України свідчить, що ЦПК України передбачає можливість заміни одного заходу забезпечення позову іншим, в тому числі здійснення заміни заходів забезпечення позову одного й того ж виду, перелік яких визначено в ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому скасування вжитих заходів до ухвалення виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

По своїй суті заміна вжитого судом заходу забезпечення позову полягає в заміні раніше прийнятого заходу на інший, передбачений законом захід, з одночасним припиненням раніше накладених заходів, а відтак, при вирішенні відповідного питання слід в першу чергу з`ясовувати чи змінилися настільки обставини спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору, та чи існують правові підстави, з якими чинне законодавство пов`язує можливість вибору іншого заходу забезпечення позову.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 154 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2019 у справі 922/1631/18 зазначено, що у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи.

Таким чином, саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення заміни вжитого судом заходу забезпечення позову іншим, отже здатності саме такого заходу реально забезпечити задоволення вимог позивача у разі задоволення позову.

Тобто, заміна заходів забезпечення позову, з огляду на ст. 156 ЦПК України, пов`язана зі зміною чи припиненням підстав забезпечення позову і не передбачає перегляду відповідної ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову на предмет її правомірності.

Сторона, яка звертається із заявою про заміну заходів забезпечення позову, повинна обґрунтувати достатні підстави звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. ст. 76-78 ЦПК України, обов`язковим є подання належних та достатніх доказів наявності фактичних (змінених) обставин, з якими пов`язується заміна застосованих судом заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про зміну заходів забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, у вирішенні питання про зміну заходів забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду.

Як на підставу заміни заходу забезпечення позову з заборони на відчуження майна на арешт майна представниця позивачки посилається на те, що ухвала суду не може бути виконана державними, приватним виконавцями, оскільки в останніх відсутня правова підстава щодо внесення заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, а також оскільки в ухвалі не вказано персональні дані стягувача.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Відповідно до частини першої ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, в тому числі накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна.

Для вчинення нотаріальної дії зацікавлена особа, на користь якої ухвалено рішення або її уповноважений представник звертається із заявою до відповідного державного та іншого органу для вжиття відповідних заходів.

Таким чином, суд вважає, що заява представниці позивачки про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задоволенню не підлягає, оскільки забезпечення позову було встановлено обґрунтовано, заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, перешкод для її викання не вбачається, отже підстави для заміни заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 149-153, 156, 157, 259-261, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Столяр Оксани Іванівни про заміну заходу забезпечення позову іншим.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко