Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7490/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Заявлену вимогу мотивує тим, що за час шлюбу у сторін народилася двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 зазначає, що з осені 2022 року ОСОБА_2 залишила його із дітьми та самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей, їхнім життям не цікавиться, зв`язків з дітьми не підтримує, перестала брати участь у їх вихованні та утриманні.

Діти (дочка - ОСОБА_4 і син - ОСОБА_5 ) залишились проживати в АДРЕСА_1 із своїм батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 31.03.2023 року (справа №299/1252/23), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Визначено місце проживання спільних дітей неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою проживання батька: АДРЕСА_1 , залишено їх на утриманні, самостійному вихованні та проживанні біля батька до досягнення дітьми чотирнадцяти років».

Органом опіки та піклування в рамках розгляду Виноградівським районним судом справи №299/613/24 було надано Висновок за №02-15/1182 від 23.03.2023р., яким встановлено доцільність визначення місця проживання дітей з їх батьком (позивачем) ОСОБА_1 .

Факт який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування його малолітніх дітей на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів таких та прав заявника як батька, у тому числі, вільного переміщення заявника, тощо.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлену вимогу просить задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності проти заявленої вимоги не заперечує.

Суд встановив такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12).

Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 31.03.2023 року (справа №299/1252/23), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Визначено місце проживання спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою проживання батька: АДРЕСА_1 , залишено їх на утриманні, самостійному вихованні та проживанні біля батька до досягнення дітьми чотирнадцяти років (а.с.13-15).

Мати ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання дітей, їх життям не цікавиться, зв`язків з ними не підтримує. Заявник являється єдиним піклувальником малолітніх дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують, самостійно здійснює їх утримання та виховання. Фактично заявник є батьком, що самостійно виховує власних дітей, що жодним чином не заперечено відповідачем ОСОБА_2 (а.с.13-16, 22).

Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей необхідно для захисту прав та інтересів таких та прав заявника як батька.

Обставини самостійного виховання які встановлені в рішенні Виноградівського районного суду від 31.03.2023 року (справа №299/1252/23), не підлягають доказуванню (а.с.13-15).

Судом встановлено, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходиться на утриманні та вихованні їх батька ОСОБА_1 (а.с.13-16).

Позивач є єдиною особою, що самостійно виховує та утримує малолітніх дітей, здійснює за ними постійний догляд, створює умови для належного розвитку дітей, розширення їх світогляду, оздоровлення та належного відпочинку.

За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для заявника юридичне значення.

З огляду на вищевказане суд констатує, що позивач правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому, відповідно до ст.315 ЦПК України, дані вимоги слід задовольнити. Позивачем належними та допустимими доказами доданими до справи підтверджено факт проживання біля нього та повне утримання і виховання своєї малолітньої дитини ним одноособово, відповідно заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись 10, 12, 13, 18, 81, 206, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує малолітніх дітей, а саме: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10.12.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк