Справа № 349/1993/24
Провадження № 2/349/668/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.,

з участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення ,

учасники судового провадження:

представник позивача адвокат Лущанець М.В.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лущанець М.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування 437,50 грн матеріальної шкоди та 60 000,00 грн моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позов обгрунтовує тим, що 11 жовтня 2024 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, постановив ухвалу про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження щодо нього.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, який був пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_2 суд залишив без розгляду.

Зазначає, що внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 хуліганських дій разом із ще трьома особами та нанесенні позивачу ОСОБА_1 побоїв він в період з 09 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Рогатинській ЦРЛ , де поніс витрати на лікування на загальну суму 1 750,00 грн.

Оскільки обвинувачених в кримінальному провадженні було четверо осіб, тому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 частину понесених ним витрат, що становить 437,50 грн матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Також вказує, що йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в розмірі 60 000,00 грн та просив стягнути з відповідача. Розмір заподіяної моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями, яких зазнав у зв`язку протиправними діями відповідача, з перенесенням фізичного болю та іншим ушкодженням здоров`я. Крім цього зазначає, що протягом 6 років він змушений був з`являтися як потерпілий на виклики до слідчого під час досудового розслідування, а в подальшому брати участь в судових засіданнях під час розгляду кримінального провадження, що теж завдало йому душевних страждань.

Також протягом 33 судових засідань він витратив кошти на загальну суму 4 950,00 грн на прибуття до суду і в такий самий спосіб просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 частину даної суми, що становить 1 237,50 грн процесуальних витрат, пов`язаних із його прибуттям до суду під час розгляду кримінального провадження, а також сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн та 15 350,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідач ОСОБА_2 не подав відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача адвокат Лущанець М.В. у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві, просив задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 19 жовтня 2024 року, відповідача по справі ОСОБА_2 на підставі п.3 ч.1 та ч.3 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України. Кримінальне провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 щодо нього закрито.

Згідно ухвали суду ОСОБА_2 з групою осіб вчинив хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, відповідальність передбачена ч.3 ст.296 КК України.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з метою з`ясувати відносини з ОСОБА_5 , якого вважали причетним до побиття ОСОБА_3 , що мало місце напередодні, направилися 09 квітня 2018 року приблизно о 09 год 00 хв. транспортним засобом марки «Шкода Філіція» до с.Обельниця Рогатинського району Івано-Франківської області, де проживав ОСОБА_5 . Дорогою до даного населеного пункту до них приєдналися знайомі ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та невстановлений слідством чоловік.

Приблизно о 10 год 20 хв. 09 квітня 2018 року вищевказана група осіб зайшла на територію домоволодіння батька ОСОБА_5 ОСОБА_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

Піднявшись сходами, що ведуть до житлового будинку ОСОБА_3 попросив власника господарства ОСОБА_1 покликати свого сина ОСОБА_5 , що в цей час перебував у приміщенні житлового будинку.

ОСОБА_4 у цей час знаходився біля ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували на нижніх сходинах, а невстановлена слідством особа знаходилася біля воріт господарства.

Після того як ОСОБА_1 покликав свого сина, ОСОБА_3 на сходах житлового будинку почав з`ясовувати відносини із ним, зокрема щодо причетності останнього до його побиття днем раніше. Однак ОСОБА_5 заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_3 . Така поведінка ОСОБА_5 обурила братів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які використовуючи малозначимий привід, діючи умисно групою осіб, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та загально прийняті норми та правила поведінки, демонструючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяти ОСОБА_5 тілесні ушкодження, почергово нанесли по одному удару кулаками рук в ділянку обличчя ОСОБА_5 .

Не реагуючи на вимогу ОСОБА_1 припинити протиправні дії, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у присутності бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_8 продовжили на подвір`ї даного домоволодіння наносити ОСОБА_5 удари ногати та руками в ділянки голови та тулуба.

До вчинення хуліганських дій братів Британів приєдналися ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , дії яких набули характеру конклюдентних.

З метою зупинити дії ОСОБА_1 , що були спрямовані на припинення протиправних дій щодо сина ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , діючи умисно групою осіб, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та загально прийняті норми та правила поведінки, демонструючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяти ОСОБА_1 тілесні ушкодження , в присутності бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_8 , протягом приблизно 2-3 хв. умисно нанесли йому численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла.

Після того коли ОСОБА_1 перебував у стані зумовленому сильним фізичним болем, у зв`язку із чим не міг чинити опір ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , останні приєдналися до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та разом, протягом наступних приблизно 5 хв. продовжували наносити ОСОБА_5 численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла .

Хуліганські дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 були припинені лише після втручання ОСОБА_9 , який прибув на місце вчинення протиправних дій, за телефонним викликом ОСОБА_1 .

Внаслідок спільних хуліганських дій ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців в ділянках голови та обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я та потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рани, садна та синця в ділянці верхньої губи зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лущанець М.В. не надали суду належних доказів - чеків про придбання ліків, тощо, на підтвердження того, що він поніс витрати на лікування .

Тому позов в частині відшкодування майнової шкоди не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, відповідна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 13 липня 2011 року у справі № 6-28008св10.

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному випадку факт заподіяння відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 є беззаперечним, а її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття, внаслідок неправомірних дій відповідачів та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров`я позивача, характер та обсяг моральних страждань, яких він зазнав внаслідок заподіяної йому відповідачами шкоди.

Суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування, тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25 червня 1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09 грудня 1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13 липня 1983 р., Жовнер проти України від 29 червня 2004 р., Полтораченко проти України від 18 січня 2005 р.).

Враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань в результаті вчинення щодо нього хуліганських дій, тривалість цих негативних наслідків, отриманні ним тілесні ушкодження, суд дійшов висновку, що є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів щодо саме такого розміру моральної шкоди, як заявлено в позовних вимогах, суд враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн, оскільки такий розмір на думку суду є достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Щодо процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям потерпілого ОСОБА_1 до суду під час розгляду кримінального провадження, то такі витрати в порядку ст.138 ЦПК України не відшкодовуються, а вирішуються в порядку ст.ст.124,126 КПК України при ухваленні судом вироку або постановлення ухвали.

Щодо розподілу судового збору, то згідно ч.1 ст.141 ЦПК України він покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених вимог.

А якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч.6 ст.141 ЦПК України).

Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задоволено на 25 % (15 000 грн х 100% / 60 000,00 грн).

Згідно квитанції від 06 листопада 2024 позивачем оплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 302,80 грн (1 211,20 грн х 25% / 100%) судового збору.

Вирішуючи питання щодо понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 350,00 , то суд зазначає таке.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у численних постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Між тим, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Проаналізувавши подані адвокатом позивачки матеріали, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) за ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, складання позовної заяви, витрати на прибуття захисника в судові засідання, які оцінено на загальну суму 15 350,00 грн є необґрунтованою та неспівмірною із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи складність цивільної справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, а також те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 8 000,00 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265,280-284 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 302,80 гривень судового збору та 8 000,00 гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, всього 8 302,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Р.Г. Могила

Повний текст рішення складено 10 грудня 2024 року.