Справа № 727/6810/24
Провадження № 2/727/1467/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

секретаря судових засідань Вакарчук Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чернівецької міської ради (, адреса місця знаходження: м. Чернівці Центральна площа, 1) про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Короткий зміст позову

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовної заяви вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_2 .

Посилається на те, що йому, його бабусі - ОСОБА_3 , та спадкодавцю ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить вищевказана квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданного Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці 15 листопада 1996 року, згідно з розпорядженням від 15 листопала 1996 року №21452. Стверджує, що 21 листопала 1996 року відповідно до договору дарування 1/3 частину квартири за адресом: АДРЕСА_3 , було подаровано ОСОБА_3 своїй доньці ОСОБА_2 . Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відлілом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 23.11.2015 року. Позивач стверджує, що з 2021 року із сім?єю виїхав за кордон у Велику Британію, де перебуває і на даний час. Зазначає, що з матір?ю періодично підтримував зв?язок, хронічних хвороб мати не мала, причиною її смерті є набряк головного мозку, про смерть ОСОБА_2 він дізнався лише в грудні 2023 року, до того часу не був обізнаний. 23 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Половинської О.Б. та просив видати свідоцтва про право на спадщину за законом, заяву про прийняття спадщини від 22.01.2024 р. оформлено також у посольстві України у Великій Британії. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Половинської О.Б., йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із підстав пропуску строку для прийняття спадщини та рекомендованого звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Просить визначити йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадшини після смерті його матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 3 (три) місяці з часу набрання законної сили даним рішенням.

Рух справи та позиція сторін

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.07.2024 відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в його інтересах представник ОСОБА_4 скерувала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Чернівецької міської ради, за довіреністю Осовська М., будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи в засіданні не з`явилася, до суду скерувала лист, у якому просить проводити судовий розгляд справи за її відсутністі як представника; проти заявлених вимог не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд зважає на наступне.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі дослідивши докази надані сторонами у їх сукупності, зважає на наступне.

З досліджених судом доказів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13 грудня 2022 року (а.с.28). Причиною її смерті є набряк головного мозку, що вбачається з довідки №915/1413 від 12.12.2022 р. (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

Позивачу ОСОБА_1 , його бабусі - ОСОБА_3 , та спадкодавцю ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить вищевказана квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці 15 листопада 1996 року, згідно з розпорядженням від 15 листопала 1996 року №21452 (а.с.27).

21 листопала 1996 року відповідно до договору дарування 1/3 частину квартири за адресом: АДРЕСА_3 , було подаровано ОСОБА_3 своїй доньці ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності - 2/3 частка спадкової квартири, а ОСОБА_1 - 1/3 частка (а.с.30-31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 23.11.2015 року (а.с.32).

З 2021 року позивач ОСОБА_1 із сім?єю виїхав на перебування за кордон у Велику Британію (а.с.23-25).

23 грудня 2023 року, спадкоємець ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Половинської О.Б. та просив видати свідоцтва про право на спадщину за законом. Заяву про прийняття спадщини від 22.01.2024 р. оформлено також у посольстві України у Великій Британії (а.с. 12-16).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Половинської О.Б., позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено із підстав пропуску строку для прийняття спадщини та рекомендованого звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.33-34).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На час розгляду справи з матеріалів справи вбачається, що на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_2 претендує ОСОБА_1 - син, як спадкоємець за законом.

Відповідно до п.п.4.2 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №196/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а відповідно до ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи.

Судом за сукупністю досліджених доказів, установлено, що позивач після відкриття спадщини подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Оскільки строк на прийняття спадщини спадкодавця закінчився і ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини звернувся 23.12.2023 року, то він є таким, що пропустив строк на прийняття спадщини.

Судом з`ясовано і підтверджується, що з 2021 року позивач із сім?єю виїхав та перебування за кордон у Велику Британію. З матір?ю періодично підтримував зв?язок. Про смерть матері ОСОБА_2 позивач дізнався лише в грудні 2023 року, до того часу не був обізнаний.

Відтак, 23 грудня 2023 року, ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Половинської О.Б. та просив видати свідоцтва про право на спадщину за законом. Заяву про прийняття спадщини від 22.01.2024 р. оформлено також у посольстві України у Великій Британії.

Однак, приватним нотаріусом Половинською О.Б., позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено із підстав пропуску строку для прийняття спадщини та рекомендованого звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17, передбачено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини суд має виходити з того, що відсутність обізнаності про законні підстави виникнення відповідного права та, як наслідок, початку строку його реалізації, передбаченого законом, за своєю суттю є умовою, яка виключає можливість реалізації цього права, а тому дійсно відсутні підстави говорити, що це є обставина, яка створює об?єктивні, непереборні або істотні труднощі у поданні заяви про прийняття спадщини. Об?єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв?язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. У цьому випадку суд оцінює характер цих обставин. Незнання ж про смерть спадкодавця - це не факт, який підтверджує відповідні труднощі, а факт, який за своєю суттю вказує на неможливість подання заяви про прийняття спадщини до моменту, коли особа дізнається про смерть спадкодавця.

Не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк) до особи, яка не знала про виникнення обставини, яка передбачає виникнення у неї такого права на отримання спадщини та обов?язку вчинити певні дії для цього. Простіше кажучи - не можна не виконати те, про що навіть не знав. Незнання спадкоємцем про факт смерті спадкодавця, у тому числі через приховування цього факту від спадкоємця іншими спадкоємцями, може бути поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, якщо цей необізнаний спадкоємець діє добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати шести місяців) звертається до суду з позовом про визначення

додаткового строку для прийняття спадщини.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993). Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно приписів ст.12, ч. 1, 5-7 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд вважає поважною причину пропуску ОСОБА_1 шестимісячного строку для прийняття спадщини, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами та беручи до уваги, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними труднощами для позивача на вчинення цієї дії, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12, 76, 83, 89, 92, 141,

263, 264, 265, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном - 3 (три) місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.10.2023 року.

Суддя Слободян Г.М.