ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7826/24 Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження: 22-ц/819/371/24 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Пузанової Л.В.,

секретар Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ключенкова Христина Владиславівна, на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2024 року, ухваленого під головуванням судді Рядчої Т.І. у цивільній справі №766/7826/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення проживання дитини разом з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Ключенкову Х.В., звернувшись до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення проживання дитини разом з матір`ю, зазначила, що 05.03.2005 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб.

Від цього шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що подружні відносини між сторонами припинилися більше трьох років тому, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача та їх дитині.

Крім того, зазначає, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після фактичного припинення шлюбних відносин між батьками, проживає разом із позивачем, спір про місце проживання дитини відсутній.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати укладений між сторонами шлюб та залишити малолітню дитину проживати разом з нею.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.03.2005 році Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №113, - розірвано. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб має формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині залишення неповнолітньої дитини проживати разом з матір`ю, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що дитина до розірвання шлюбу та після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживає разом з матір`ю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.

В поданій апеляційній скарзі на вказане судове рішення ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ключенкова Христина Владиславівна, зазначає, що при винесені Херсонським міським судом Херсонської області рішення від 06.08.2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про залишення малолітньої дитини проживати разом із матір`ю було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи у зв`язку з чим просить в зазначеній частині скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2024 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким залишити малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, скаржниця вбачає в тому, що суд не надав належної оцінки обставинам, зазначеним позивачкою у позовній заяві, де нею зазначено, що після фактичного припинення подружніх відносин, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю. Дана обставина не була спростована відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, окрім цього відповідач не подавав до суду першої інстанції заперечень проти залишення дитини проживати разом з матір`ю, не доводив, що місцем проживання дитини після припинення фактичних шлюбних відносин подружжя є місце проживання батька.

Скаржниця посилається на неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 та від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20.

Доводи інших учасників справи.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не направив.

Апеляційний розгляд.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, причин неявки суду не повідомила.

Представник позивача, адвокат Ключенкова Х.В., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала з підстав в ній викладених, просила апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки повідомлення на адресу зазначену в позовній заяві: АДРЕСА_1 , яка повернулась до суду без вручення адресату із зазначенням причин невручення « адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до відповіді №600698 від 21.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, наданого на запит суду першої інстанції, адресою реєстрації ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 (а.с.24)

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.03.2005 році Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №113, що підтверджено свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06.03.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, серія НОМЕР_2 .

Звертаючись до суду із позовом, позивач, крім вимог про розірвання шлюбу, просила залишити малолітню дитину проживати разом з нею з огляду на відсутність між сторонами спору щодо місця проживання дитини, яка після припинення між батьками шлюбних відносин залишилась проживати з матір`ю (позивачем).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду оскаржуються лише в частині вирішення позовних вимог про залишення дитини проживати разом з матір`ю, то відповідно до статті 367 ЦПК України його законність в частині розірвання шлюбу апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, адвоката Ключенкової Х.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2024 року в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вимогам закону, а викладені у апеляційній скарзі доводи є не прийнятними з огляду на таке.

В апеляційній скарзі йдеться про те, що суд не надав належної оцінки обставинам зазначеним позивачкою у позовній заяві, де нею зазначено, що після фактичного припинення подружніх відносин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з матір`ю. Дана обставина не була спростована відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, окрім цього відповідач не подавав до суду першої інстанції заперечень проти залишення дитини проживати разом з матір`ю, не доводив, що місцем проживання дитини після припинення фактичних шлюбних відносин подружжя є місце проживання батька.

З огляду на положення ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції в порушення вимог п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України не роз`яснив стороні позивача наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій щодо необхідності підтвердження викладених в позові обставин щодо проживання дитини разом із матір`ю, апеляційний суд прийняв на стадії апеляційного перегляду справи надані позивачем докази, а саме копії довідок про реєстрацію за місцем проживання дитини та позивача у Федеральній Республіці Німеччина за попередньою адресою проживання з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову та копії довідок про реєстрацію за місцем проживання дитини та позивача у Федеральній Республіці Німеччина за новою адресою з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову), які існували на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Проте, надаючи оцінку вказаним доказам суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони не є належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки не містять розбірливого відбитку печатки, якою скріплені надані документи, що унеможливлює визнання інформації, яка викладена в наданих документах правдивою. Будь-яких інших належних доказів про місце проживання дитини суду не надано.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що дитина до розірвання шлюбу та після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживає разом з нею.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що сама по собі відсутність заперечень відповідача, є підставою для задоволення заявлених вимог про залишення проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідач повідомлений про розгляд справи у порядку, передбаченому п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України (відсутній за вказаною адресою), у зв`язку з чим оскаржуване рішення ухвалено при заочному його розгляді. Зазначені обставини унеможливлюють з`ясування наявності між сторонами спору щодо проживання неповнолітньої дитини.

При цьому апеляційний суд зауважує, що доказів на підтвердження місця проживання неповнолітньої дитини суду, як першої інстанції, так і апеляційної інстанції не надано.

За викладеного колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

Одночасно апеляційний суд наголошує на тому, що сторони не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Повний текст складено 12 грудня 2024 року.

Керуючись ст.ст.367, 374, 6375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ключенкова Христина Владиславівна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.В. Пузанова