Справа № 203/1349/24
Провадження № 2/0203/888/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

20.03.2024 року в системі «Електронний суд» до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_3 ) з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому позивач, з урахуванням редакції позовної заяви від 05.06.2024 року та ухвали суду від 08.07.2024 року, просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення позивача до суду і до досягнення дітьми повноліття (кожної окремо).

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням редакції позовної заяви від 05.06.2024 року, позивач зазначила, що 03.09.2004 року між сторонами був укладений шлюб, під час якого у них народилися доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя сторін не склалось та наразі до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська подана позовна заява про розірвання шлюбу. Досить тривалий час позивач самостійно власними силами намагається забезпечувати, доглядати та виховувати доньок, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом. Відповідач як батько дітей спілкується з ними безперешкодно, однак, фінансову допомогу надає нерегулярно, має мінливий дохід. Водночас відповідач є особою працездатного віку, аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших осіб на утриманні він не має. При цьому станом на день розгляду справи по суті старша донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже досягне повноліття.

Тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

20.05.2024 року відповідач (представник відповідача ОСОБА_6 ) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на його думку, позовні вимоги є необґрунтованими. За твердженнями відповідача, він перебував у шлюбі з позивачем з 03.09.2004 року та рішенням суду від 09.05.2024 року шлюб між ними було розірвано. Увесь цей час відповідач працював, отримував стабільний дохід, жодних заперечень з боку дружини не було. У вільний від роботи час відповідач повністю займався домашнім господарством. За період спільного проживання в 2009 році сторони придбали частину домоволодіння в м. Дніпрі, де в подальшому власними силами побудували мансардний поверх, щоб доньки мали окремі кімнати, було здійснене облаштування двору та господарських споруд. У цьому домоволодіння вони всі мешкали до січня 2024 року. Увесь час відповідач спрямовував дохід в інтересах сім`ї, має стабільний дохід. Відповідач вважає, що він належним чином виконує свої обов`язки батька по утриманню своїх дітей.

При цьому у заяві від 08.07.2024 року, поданій на заяву позивача про зменшення позовних вимог від 05.06.2024 року, відповідач пояснив, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповнилося 18 років. Отже, аліменти на її утримання підлягають стягненню за 4 місяці з квітня 2024 року (місяць звернення ОСОБА_1 з позовом до суду) по липень 2024 року включно. На думку відповідача, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 слід закрити. Урахувати в рахунок сплати аліментів 5000 грн, які сплачені відповідачем ОСОБА_2 за період березень квітень 2024 року. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів на одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 1/4 частку від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Тому відповідач просить суд, з урахуванням редакції позовної заяви від 05.06.2024 року, частково задовольнити позовні вимоги, відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

Під час судового засідання 13.08.2024 року позивач підтримала у повному обсязі позовні вимоги, з урахуванням зміненої редакції позовної заяви від 05.06.2024 року, та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснила суду таким чином, як про це вказано вище. Позивач наголосила на тому, що на момент подання позову її доньки були малолітньою та неповнолітньою, а наразі старшій дитині вже виповнилось 18 років. Позивач пояснила, що діти проживають з нею.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.04.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 08.07.2024 року було задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із заявою про зменшення позовних вимог, визнано поважними та поновлено позивачу строк на подання заяви про зменшення позовних вимог, прийнято до розгляду змінену редакцію позовної заяви, якою змінено предмет позову, в цивільній справі.

У судове засідання 13.08.2024 року з`явилась позивач.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Суд, заслухавши думку позивача, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України розглянув справу за відсутності сторони відповідача.

Під час судового розгляду справи судом були заслухані усні пояснення позивача по суті спору, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 13.08.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої та малолітньої доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 30.03.2011 року, серії НОМЕР_1 , та від 18.07.2006 року, серії НОМЕР_2 .

На підтвердження того факту, що відповідач має стабільний дохід, він надав суду копії довідки про доходи від 05.04.2024 року за період з квітня 2023 року по березень 2024 року та трудової книжки, відповідно до яких ОСОБА_2 дійсно працює в АТ «Укрзалізниця» Структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд», займає посаду електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду, загальна сума доходу без урахування аліментів становить 173905,00 грн.

Також відповідач сплачував аліменти на рахунки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на підтвердження чого надав суду копії квитанцій від 20.03.2024 року на суми 1005,00 грн та 1000,00 грн, платіжної інструкції від 30.04.2024 року на суму 1500,00 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньок.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року №759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до пункту 1, пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю »; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що на відповідача як на батька дітей покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дітей. Суд, вирішуючи спір по суті, також враховує те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, та бере до уваги те, що старша дитина досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене вище, у суду наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої та малолітньої доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з дня подання позову ІНФОРМАЦІЯ_4 та до досягнення повноліття найстаршою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, а також стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 05 липня 2024 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, а у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 142, 206, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої та малолітньої доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з дня подання позову ІНФОРМАЦІЯ_4 та до досягнення повноліття найстаршою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 05 липня 2024 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 20.08.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва