Провадження №: 2/336/3211/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 5 грудня 2024 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Бублій Є.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить суд:
1.«Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_6 »
На обґрунтування позову позивач зазначила наступне.
«Квартира за АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_6 , чоловікові матері позивачки, ОСОБА_7 .
Після укладення шлюбу між матір`ю позивачки та ОСОБА_6 вони почали разом мешкати в квартирі за АДРЕСА_1 , крім подружжя з ними мешкали також син ОСОБА_6 ОСОБА_5 , мати якого померла в 1977 році та донька ОСОБА_7 ОСОБА_1 , позивачка по справі.
Відносинам в сім`ї притаманно було взаємодопомога і повага, падчерка та пасинок не відчували себе чужими в цій родині, оскільки кожен із батьків, відносився відповідно, як до рідної дитини, в їх сім`ї панували мир та злагода.
Згодом ОСОБА_6 захворів на онкологічну хворобу, тож всі члени родини наглядали за ним та по мірі сил, допомагали грошима, купувала ліки та продукти харчування.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка була успадкована матір`ю позивачки, як дружиною та рідним сином спадкодавця ОСОБА_5 по частки відповідно.
Зважаючи на стан здоров`я матері, з метою догляду за нею, як особою однією статті, допомоги, позивачка ОСОБА_1 оселилася жити в квартиру АДРЕСА_1 та стала жити однією родиною разом з матерію ОСОБА_7 та зведеним братом ОСОБА_5 . В них був спільний бюджет та спільне господарство і побут, вони разом купували продукти, робили ремонт, замінили сантехнику в квартирі.
В 2021 році померла мати позивачки, ОСОБА_7 .
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями після її смерті були рідна донька, ОСОБА_1 , позивачка, та діти її померлого рідного сина, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 по праву представництва, онуки спадкодавці.
ОСОБА_1 відмовилась від своєї частки на спадщину після смерті матері, на користь неповнолітніх племінників, приймаючи до уваги те, що фактично проживала в квартирі, вела з ОСОБА_5 спільне господарство та в них був спільний побут, то ж зважаючи на те, що зведений брат, ОСОБА_5 , який не мав інших родичів крім зведеної сестри, позивачки по справі, мав намір розпорядитися на випадок смерті своєю часткою квартири саме на її користь, вона була впевнена в тому, що частка квартири буде нею успадкована.
В 2023 році, несподівано та раптово, від COVID-19, помер ОСОБА_5 , зведений брат позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 465, яке видано Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), організацією поховання якого займалася позивачка, що підтверджується копією довідки про одержання та поховання праху № 2241, копія долучена до первинного позову. Зважаючи на раптовість смерті, ОСОБА_5 , який не збирався помирати, не встиг оформити заповідальне розпорядження на користь позивачки, то ж приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 досить тривалий час проживала разом з померлим, при цьому вони були пов`язані спільним побутом та веденням домашнього господарства, позивачка наглядала та дбала про частку квартири, де мешкав ОСОБА_5 , як за життя, так і після смерті ОСОБА_5 , сплачувала комунальні та інші послуги, крім того, в її користування перейшли предмети домашнього вжитку, меблі та інші речі, що належали померлому ОСОБА_5 , вона займалася організацією поховання, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину, як спадкоємець четвертої черги, проти, 17 серпня 2023 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, зважаючи на відсутність документу, який би підтверджував факт постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем.
Таким чином, оскільки право позивача на спадок за законом виникає не на підставі родинної спорідненості, а у відповідності зі ст. 1264 Цивільного кодексу України, позивач позбавлений у позасудовому порядку оформити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування після померлого зведеного брата ОСОБА_6 .
Тож встановлення юридичного факту проживання позивача зі спадкодавцем має значення для належного оформлення права на спадщину та, відповідно, отримання ним свідоцтва про право на спадщину.
Факт того, що ОСОБА_1 , постійно проживала і проживає за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується фактом спільного проживання та веденням спільного господарства зі спадкодавцем, який може бути підтверджений в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_3 , про виклик якої зазначено в прохальній частині позову, крім того підтверджується оплатою нею комунальних та інших витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 , копії квитанції долучено до уточненого позову».
У судовому засіданні представник позивача та позивач наполягли на позові за вказаними у ньому підставами.
Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позовних вимог не висунув, просив справу вирішити на розсуд суду.
Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позовних вимог також не висунули.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст.1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , про що слідує зі свідоцтва про його смерть від 17.02.2023 року.
15 березня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.
Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. від 17.08.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за законом після померлого ОСОБА_5 .
Верховним Судом України, у абзаці 3 п. 23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (п.1 ч.1 та ч.2 ст. 315 ЦПК України).
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).
При цьому, з матеріалів витребуваної судом спадкової справи слідує, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 ніхто окрім позивача із заявами про прийняття спадщини не звертався.
Наголошуючи на позові, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що досить тривалий час проживала разом з померлим, при цьому вони були пов`язані спільним побутом та веденням домашнього господарства, позивачка наглядала та дбала про частку квартири, де мешкав ОСОБА_5 , як за життя, так і після смерті ОСОБА_5 , сплачувала комунальні та інші послуги, крім того, в її користування перейшли предмети домашнього вжитку, меблі та інші речі, що належали померлому ОСОБА_5 , вона займалася організацією поховання.
При цьому, позивач просила суд встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , з показань яких дійсно вбачається, що більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини до дня смерті спадкодавця ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю, тобто проживали спільно за адресою спірної квартири, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки (ст. 3 СК України). .
Отже, у суду немає підстав не довіряти обґрунтуванню позивача, оскільки вони узгоджуються з показаннями допитаних судом свідків та письмовими доказами щодо поховання позивачем спадкодавця.
На підставі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставі не заборонених законом.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Отже, наявні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 321, 328, 392, 384, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 258, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін