Справа № 202/5995/24
Провадження № 2/202/3660/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07.05.2024 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 07.05.2024 року було визначено суддю Ісаєву Д.А. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.05.2024 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компані «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №67 від 05.09.2024 року про призначення повторного автоматизованого розподілу справи відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №202/5995/24 (провадження №2/202/3660/2024) на підставі рішення зборів суддів Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2024 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05.09.2024 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обгрунтування позову представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначено, що 24.09.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №. Зазначений договір підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 24.09.2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 24.09.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора 7g016f.

24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22/2, відповідно до умов котрого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 70 562,74 грн., з котрих: 7 410,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 152,74 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами.

Представник позивача також зазначає, що 21.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено також кредитний договір №50034.

Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора R78396 (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п.п.7 і п.п.8.1 9 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

05.01.2024 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05012024, у відповідності до умов котрого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 року до договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 15 450,00 грн., з котрих: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 450,00 грн. - сума заборгованості по комісії.

Крім того, представник позивача також зазначає, що 17.09.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/469803, згідно умов якого позикодавець надає клієнту фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

19.04.2022 року ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 11 175,00 грн., з котрих: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З урахуванням наведеного, представник ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути з ОСОБА_1 на його товариства: заборгованість за договором позики № в розмірі 70 562,74 грн., з котрих: 7 410,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 152,74 грн. - сума заборгованості за відсотками; заборгованість за кредитним договором №50034 в розмірі 15 450,00 грн., з котрих: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 450,00 грн. - сума заборгованості по комісії; заборгованість за кредитним договором №/469803 в розмірі 11 175,00 грн., з котрих: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього заборгованість у розмірі 97 187,74 грн. та судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованим повідомленням із судовою повісткою із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.09.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № (а.с.10-11). Зазначений договір підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 24.09.2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 24.09.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора 7g016f.

24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22/2, відповідно до умов котрого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 70 562,74 грн., з котрих: 7 410,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 152,74 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами.

Позивач зазначає, що в порушення умов даного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, а саме, за Договір позики № від 24.09.2021 року в розмірі 70 562,74 грн., з котрих: 7 410,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63 152,74 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами.

Також судом встановлено, що 21.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено також кредитний договір №50034 (а.с. 23).

Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора R78396 (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п.п.7 і п.п.8.1 9 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

05.01.2024 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05012024, у відповідності до умов котрого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 року до договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 15 450,00 грн., з котрих: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 450,00 грн. - сума заборгованості по комісії.

Позивач зазначає, що в порушення умов даного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, а саме, за кредитним договором №50034 від 21.09.2021 року в розмірі 15 450,00 грн., з котрих: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 450,00 грн. - сума заборгованості по комісії.

Судом також встановлено, що 17.09.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/469803, згідно умов якого позикодавець надає клієнту фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 32).

19.04.2022 року ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 11 175,00 грн., з котрих: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору №5750182 від 22.06.2023 року, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення зазначеного кредиту, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року в розмірі 11 175,00 грн., з котрих: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 175,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки, відповідач добровільно не погасив існуючу заборгованість за кредитними договорами ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем після набуття права вимоги останнім, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитними договорами особою яка набула таке право відповідно до договорів факторингу.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.

Судом встановлено, що відповідачем укладено наступні договори: договір позики №78839549 від 25.04.2023 року; договір позики №6817693 від 30.06.2023 року; договір позики №5750182 від 22.06.2023 року.

Вказані кредитні договори підписано електронними підписами позичальника (відповілача), відтвореними шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів і були надіслані на номер мобільного телефону відповідача.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526,530,610, ч. 1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за Договором позики № позивачем надано суду: копію Договору позики № (а.с. 10-11); копію заявки-анкети на отримання кредиту №3828579; довідку про ідентифікацію клієнта (а.с. 13); копію Додатку №1 до Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №№/3 від 24.09.2021 року; копію договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року (а.с. 15-16); копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.11.2022 року за договором факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року (а.с.17); копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року (а.с.18); розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 24.09.2021 року за період з 24.11.2022 року по 31.03.2024 року (а.с.19).

Проте, суд уважає, що вказані вище докази не підтверджують вимоги позивача за договором позики № від 24.09.2021 року у заявленому розмірі, оскільки позивач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами.

Так, надані Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 24.09.2021 року, складені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», без підписів ТОВ «Інфінанс» є односторонніми та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за договорами позики.

Зазначений витяг не підписаний фактором, тому суд не може розцінювати такі витяги як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до кожного з договорів факторингу.

На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №50034 від 21.09.2021 року позивачем надано суду: копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №50034 від 21.09.2021 року (а.с. 23-); копію графіку розрахунків та загальної вартості кредиту від 21.09.2021 року (а.с.27); копію договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 року (а.с. 25-26); копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №05012024 від 05.01.2024 року (а.с.27); копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 року (а.с.28); розрахунок заборгованості за кредитним договором №50034 від 21.09.2021 року (а.с.29).

Суд уважає, що вказані вище документи не підтверджують вимоги позивача за кредитним договором №50034 від 21.09.2021 року у заявленому розмірі, оскільки позивач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами.

Так, надані Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №50034 від 21.09.2021 року складені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» без підписів ТОВ «ФК «Авіра Груп» є односторонніми та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за договорами позики.

Зазначений витяг не підписаний фактором, тому суд не може розцінювати такі витяги як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до кожного з договорів факторингу.

Крім того, в доданому до позову акті прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №05012024 від 05.01.2024 року не зазначена навіть загальна сума заборгованості, що уступається фактору. Також відсутні докази реального виконання умов договору факторингу, а саме обумовленої ціни сплати за продаж заборгованостей.

На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року позивачем надано суду: копію індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/469803 від 17.09.2021 року (а.с. 32); копію графіку платежів від 17.09.2021 року (а.с.33); копію договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року (а.с. 35-36); копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року (а.с.37); копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року (а.с.38); розрахунок заборгованості за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року (а.с.39).

Суд уважає, що вказані вище документи не підтверджують вимоги позивача за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року у заявленому розмірі, оскільки позивач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами.

Так, надані Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором №/469803 від 17.09.2021 року за період з 19.04.2022 року по 31.03.2024 року складені ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», без підписів ТОВ «Гоуфінгоу», є односторонніми та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за договорами позики.

Зазначений витяг не підписаний фактором, тому суд не може розцінювати такі витяги як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до кожного з договорів факторингу.

Крім того, в доданому до позову акті прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року не зазначена загальна сума заборгованості, що уступається фактору. Також відсутні докази реального виконання умов договору факторингу, а саме обумовленої ціни сплати за продаж заборгованостей.

Таким чином, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведені факти передачі кредиторами прав грошової вимоги до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у заявленому позивачем розмірі.

Згідно з умовами договору факторингу клієнт передає фактору документацію, що стосується заборгованостей та є необхідною для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, а саме: електронні документи, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, а саме: договорів позики, детальні розрахунки заборгованості по договору позики на дату відступлення права вимог.

Тобто при укладенні договору факторингу позивач (фактор) володіє повною інформацією щодо кредитної справи кожного боржника в тому числі і первинними документами, що підтверджують факт надання коштів у кредит та відповідно заборгованості за кредитними договорами.

Суд зазначає, що саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір.

Водночас ч.1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують перерахування коштів на рахунок відповідача та здійснення будь-якого руху коштів по рахунку відповідача.

Згідно з вище указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав таких доказів, хоча й зазначив, що не має доступу до виписок по картці, на котру перераховано кошти, проте не звертався із клопотанням про їх витребування.

Також ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» не виконано ухвалу судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.05.2024 року, котрою було витребувано у позивача наступні документи: квитанцію про підтвердження сплати безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта (ТОВ «Інфінанс») на виконання умов Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інфінанс»; виписку про рух коштів на підставі Договору позики №/3 від 24.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; інформацію щодо алгоритму нарахування заборгованості та детальної калькуляції заборгованості за Договором позики №/3 від 24.09.2021 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 ; квитанцію про підтвердження сплати безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта (ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп») на виконання умов Договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп»; виписку про рух коштів на підставі Договору про надання фінансового кредиту №50034 від 21.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; інформацію щодо алгоритму нарахування заборгованості та детальної калькуляції заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №50034 від 21.09.2021 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 ; квитанцію про підтвердження сплати безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта (ТОВ «Гоуфінгоу») на виконання умов Договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Гоуфінгоу»; виписку про рух коштів на підставі Договору про надання фінансового кредиту №/469803 від 17.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; інформацію щодо алгоритму нарахування заборгованості та детальної калькуляції заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №/469803 від 17.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 ..

Вказана ухвала суду згідно відмітки на рекомнедованому повідомленні про вручення поштового відпрвлення, виплату грошового переказу отримана ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» 26.09.2024 року, проте не виконана останнім.

Надані позивачем розрахунки заборгованості не є тими первинними документами, що підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів та відповідно заборгованості відповідача за кредитними договорами, оскільки є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Такі розрахунки заборгованості суд розцінює як внутрішні документи фінансової установи, що жодним чином не підтверджують, як факт надання кредиту, так і виниклу заборгованість за кредитними договорами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Отже, позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості відповідача у заявленому розмірі.

Суд враховує факт того, що позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора та неповернення або часткового повернення кредиту, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи щодо перерахування коштів на рахунки відповідача).

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Оскільки суд дійшов висновку про відмову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.