Провадження №2/0203/738/2024
25.10.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
-представниці позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,
1. 17 листопада 2023 року позивач поштовим зв`язком звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.05.2019 між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з другого боку, було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 передав третім особам 372 060,00 грн. Того ж дня на забезпечення договору позики між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна позивачеві квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не повернули ОСОБА_3 позичені кошти, і останній 22.01.2021 у позасудовому порядку (шляхом звернення до державного реєстратора) набув право власності на предмет іпотеки. При цьому ОСОБА_3 та державним реєстратором не було дотримано встановленої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , виключення запису про таке право з відповідних реєстрів та витребування квартири з незаконного володіння ОСОБА_3 (а.с.а.с. 1 9, 34).
2. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 36).
3. 17 квітня 2024 року Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради подав до суду відзив на позов, який ухвалою суду від 29.05.2024 був залишений без розгляду у зв`язку з порушенням строку його подання і відсутністю підстав для його поновлення (а.с.а.с. 99 101).
4. 19 липня 2024 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 147).
5. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позов, пояснивши, що 11.05.2019 між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з другого боку, було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 передав третім особам 372 060,00 грн. Того ж дня на забезпечення договору позики між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна позивачеві квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не повернули ОСОБА_3 позичені кошти, і останній 22.01.2021 у позасудовому порядку (шляхом звернення до державного реєстратора) набув право власності на предмет іпотеки. При цьому ОСОБА_3 та державним реєстратором не було дотримано встановленої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.
6. ОСОБА_3 , представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
7. 2 жовтня 2024 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
8. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
9. Судом встановлено, що 11.05.2019 між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з другого боку, було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 передав третім особам 372 060,00 грн за умови повернення до 11.07.2019. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. і зареєстрований у реєстрі під №645 (а.с. 20).
10. Того ж дня на забезпечення договору позики між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна позивачеві квартира АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. і зареєстрований у реєстрі під №646 (а.с.а.с. 21, 22).
11. 22 січня 2021 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубком В.Ю. було ухвалене рішення №56262103 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_3 (а.с. 23).
12. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена.
13. Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом.
14. Згідно з частиною першою статті 33 Закону України від 05.06.2003 №898-ІV «Про іпотеку» (далі Закон №898-ІV) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
15. За правилами, встановленими частиною першою статті 35 Закону №898-ІV, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).
16. Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону №898-ІV реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону №898-ІV.
17. Вимоги частини першої статті 35 Закону №898-ІV не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).
18. Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону №898-ІV пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.
19. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270.
20. Суд звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.
21. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.
22. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.
23. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону №898-ІV іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.
24. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону №898-ІV щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.
25. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.
26. Судом було встановлено, що іпотекодержатель (ОСОБА_3 ) не виконав приписи Закону №898-ІV, не висунувши відповідні вимоги іпотекодавцю (позивачеві) та боржникам за договором позики.
27. Протягом розгляду справи ані ОСОБА_3 , ані Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не скористалися можливістю надати суду належні та допустимі докази виконання вимог статті 35 Закону №898-ІV.
28. Суд за клопотанням позивача витребував у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради копію реєстраційної справи з набуття ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки, проте Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради обов`язок з надання суду витребуваних документів не виконав.
29. При цьому 29.05.2024 суд постановив ухвалу про накладення на Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради штрафу за невиконання ухвали суду про витребування доказів, проте й це не змусило відповідача надати суду такі докази (а.с. 127).
30. Суд не бере до уваги незасвідчену копію вимоги іпотекодержателя від 26.08.2020, оскільки відзив на позов, до якого її було додано, був залишений без розгляду. Надати таку вимогу у вигляді належним чином засвідченої копію і разом з витребуваною реєстраційною справою відповідач відмовився(а.с. 106).
31. Викладене є підставою для задоволення позову в частині вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та виключення запису про право власності.
32. Статтями 317, 319 ЦК визначено, що саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
33. За приписами статті 387 ЦК за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
34. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК.
35. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
36. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
37. Відповідно до статті 388 ЦК випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
38. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.
39. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.
40. Судом було встановлено, що спірна квартира вибула з володіння позивача на підставі ухвалення держаним реєстратором рішення, що було скасоване, отже таке майно вибуло з його володіння поза волею власника.
41. З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити заявлений у справі позов у частині витребування спірного майна з незаконного володіння відповідача.
42. У порядку статті 141 ЦПК з відповідачів на користь держави у рівних частках підлягає стягненню судовий збір загальною сумою 3 633,60 грн (по 1 816,80 грн).
43. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубка Валерія Юрійовича від 22 січня 2021 року №56262103 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .
Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запис №40220484 про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1 816,80 гривень.
Стягнути з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 1 816,80 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 28 жовтня 2024 року.
Суддя М.О. Католікян