КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Борець Є.О.
Єдиний унікальний номер справи № 359/3918/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.

секретар - Кролівець О.В..

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Золочівської сільської ради Бориспілького району Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року та на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання незаконними та нікчемними рішень органу місцевого самоврядування.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року було визнано ОСОБА_2 недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року було звільнено ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 , вирішено звернутись з заявою до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , на час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна та в майбутньому, опіка над недієздатною здійснюється органом опіки та піклування Золочівської сільської ради,

ОСОБА_1 посилалась на те, що вона належним чином виконувала обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 . Позивачка забезпечувала підопічну харчуванням та лікуванням, дбала про її побут та умови проживання. Підстави для звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_2 відсутні. Крім того, вжиття цього заходу відноситься до дискреційних повноважень Бориспільського міськрайонного суду, а не Золочівської сільської ради.

У прохальній частині позову просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області №41 від 31 березня 2023 року. « Про звільнення від обов`язків опікуна над недієздатною» .

В ході підготовчого провадження позивачка подала заяву про зміну предмета позову ( т.1 а.с.91-96), в якій посилалася на те, що рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року були внесені зміни до рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року. Зокрема, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування було викладено в такій редакції:

- Пункт 1 рішення викласти в такій редакції « Рекомендації опікунської ради Золочвської сільської ради щодо звільнення від обов`яз0ків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , взяти до уваги»;

- Пункт 3 рішення викласти в такій редакції « НА час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`яз0ків опікуна приділяти особливу увагу ділдяності опікуна та психологічного та фізичного стану ОСОБА_2 » .

Як зазначає позивачка ,вжиття таких заходів не передбачено чинним законодавством, зокрема Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року.

Позивачка з урахуванням уточнень до позову остаточно просила

- визнати незаконними та нікчемними рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року в редакції, передбаченій рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року

Представник відповідача Кутах Д.О. не визнає позов та посилається на те, що 30 березня 2023 року на засіданні опікунської ради з питань забезпечення прав осіб, які потребують опіки, був визнаний незадовільним звіт ОСОБА_1 щодо виконання нею обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що вона належним чином не дбала про підопічну, не створила для неї необхідних побутових умов, не забезпечила її доглядом та лікуванням, було вирішено звернутись до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 . Такі дії узгоджуються з чинним законодавством. Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2023 року (а.с.152) виконавчий комітет Золочівської сільської ради був замінений на Золочівську сільську раду та залучено цей орган місцевого самоврядування до участі у розгляді цивільної справи в якості належного відповідача.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року задоволено частково.

Визнано незаконними п.1 та п.3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської оласті від 13 червня 2024 року стягнуто з виконавчого комітету Золочівської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 536,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Золочівська сільська рада подав апеляційну скаргу на рішення суду від 27 травня 2024 року та на додаткове рішення від 13 червня 2024 року.

У скарзі просить рішення суду від 27 травня 2024 року скасувати в частині визнання незаконними п. 1 та п.3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради № 41 від 31 березня 2023 року та визнання незаконними рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради № 97 від 26 травня 2023 року в іншій частині, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для вирішення справи. Вважають що справа вирішена відносно неналежного відповідача, оскільки суд не замінив сторону відповідача про що наголошувала Золочівська сільська рада. У мотивувальній та прохальній частині скарги відсутні будь-які доводи щодо неправильності додаткового рішення та вимоги щодо його скасування.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 02 грудня 2024 року. Представник позивача приймав у участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяв клопотань про відкладення суду не направляли, відсутні підстави вважати їх неявку поважною.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року (а.с.14-17) ОСОБА_2 визнано недієздатною, встановлено опіку над ОСОБА_2 та призначено її опікуном ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили.

Рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року було звільнено ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 , вирішено звернутись з заявою до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , на час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна та в майбутньому, опіка над недієздатною здійснюється органом опіки та піклування Золочівської сільської ради,

рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року були внесені зміни до рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року. Зокрема, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування було викладено в такій редакції:

- Пункт 1 рішення викласти в такій редакції « Рекомендації опікунської ради Золочвської сільської ради щодо звільнення від обов`яз0ків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , взяти до уваги»;

- Пункт 3 рішення викласти в такій редакції «На час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна приділяти особливу увагу ділдяності опікуна та психологічного та фізичного стану ОСОБА_2 » .

Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Опіка та піклування» підрозділу 1 «Фізична особа» розділу ІІ «Особи» книги першої «Загальні положення» ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦК України малолітня, неповнолітня особа, а також фізична особа, яка визнана недієздатною або цивільна дієздатність якої обмежена, має право на опіку та піклування.

Згідно ч.1 ст.60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює опіку над нею та призначає опікуна.

Відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Згідно з ч.3 ст.75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Опікунська рада з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування), Золочівської сільської ради 30 березня 2023 року визнала ОСОБА_1 такою, що неналежно дбала про недієздатну ОСОБА_2 , не створила для неї необхідні побутові умови, не забезпечила її належним доглядом та лікуванням. У зв`язку з цим було ухвалено звернутись до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 (а.с.19-20).

На підставі ч.3 ст.75 ЦК України у Золочівської сільської ради виникло повноваження на звернення до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна ОСОБА_2 . Тому п.2 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року ґрунтується на вимогах чинного цивільного законодавства України.

В матеріалах цивільної справи містяться пояснення свідків, які свідчили на користь ОСОБА_1 щодо належного здійснення нею опікунства над ОСОБА_2 , так і пояснення свідків, які свідчили про недбале ставлення ОСОБА_1 до своєї підопічної.

Крім того наявні копія довідки ТОВ «Київоблгаз Збут» (а.с.64), фотографії з зображеннями жіночого одягу (а.с.67-70), фотографії обігрівача та постільної білизни (а.с.71-72), характеристики ОСОБА_1 (а.с.104-105, 118-119), зі змісту яких вбачається, що позивач характеризується виключно позитивно. Для ОСОБА_2 був придбаний обігрівач та жіночий одяг, у неї відсутня заборгованість по оплаті послуги з постачання природного газу. Однак показання вказаних свідків та перелічені вище письмові докази мають значення не для перевірки законності оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування, а для розгляду іншої цивільної справи №359/3352/23 за заявою Золочівської сільської ради, діючої в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про звільнення особи від повноважень опікуна. Вказана цивільна справа розподілена судді Яковлєвій Л.В., присяжним Дорожкіній С.В. , Цілик Т.В. , які надаватимуть оцінку наведеним вище доказам на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності. Крім того, в резолютивній частині позову, пред`явленого ОСОБА_1 , не заявлені вимоги про оскарження законності дій посадових осіб опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування), Золочівської сільської ради. Тому висновок суду ,що покази свідків , а також наведені вище письмові докази не є належними доказами в цій цивільній справі,є правильним.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним п.2 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року.

Правильними є висновки суду , що вимога про визнання нікчемними рішень виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та №97 від 26 травня 2023 року суперечить ч.1 ст.21 ЦК України.Вказаною нормою передбачений спосіб захисту права, як визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування. Чинне цивільне законодавство України допускає встановлення нікчемності лише правочинів, а не рішень органу місцевого самоврядування, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові в цій частині.

Диспозиція норми ч.3 ст.75 ЦК України визначає, що припинення обов`язків опікуна недієздатної особи відноситься до дискреційних повноважень суду, а не органу опіки та піклування. Тому п.1 та п.3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року в первинній редакції суперечать чинному цивільному законодавству України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції .

Частиною 3 ст.75 ЦК України визначено ,що у випадку встановлення факту неналежного виконання опікуном своїх обов`язків орган опіки та піклування має право лише звернутись до суду з заявою про звільнення фізичної особи від повноважень опікуна.

Не передбачено вжиття таких заходів, які прописані у рішенні № 97 від 26 травня 2023 року - п .1 рішення викласти в такій редакції «Рекомендації опікунської ради Золочвської сільської ради щодо звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , взяти до уваги», пункт 3 рішення викласти в такій редакції «На час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна приділяти особливу увагу ділдяності опікуна та психологічного та фізичного стану ОСОБА_2 » і Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року.

Ці обставини свідчать про те, що п.1 та п.3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року навіть у зміненій редакції та рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року суперечать закону та порушують права ОСОБА_1 як опікуна недієздатної ОСОБА_2 .

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції зробив правильний висновок, про визнання незаконними п.1 та п.3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 ЦК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, з урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02) судом враховано, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув позов до неналежного відповідача, спростовуються наявною в матеріалах справи ухвалою про заміну неналежного відповідача на належного, а саме - на Золочівську сільську раду (т.1 а.с. 152).

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги які співпадають із доводами заперечення на позов, були предметом детального дослідження суду першої інстанції, додаткової перевірки і оцінки не потребують, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції .ЩО стосується скасування додаткового рішення, слід зауважити, що апеляційний суд дійшов висновку, про відсутність підстав для скасування рішення, прийнятого по суті позовних вимог, а відтак і додаткове рішення не підлягає скасуванню.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Золочівської сільської ради Бориспілького району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова