Справа №345/6352/24
Провадження № 2/345/1648/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2024 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . 20.01.2016 року ОСОБА_4 залишила заповіт, яким всі належні майнові права заповіла позивачу ОСОБА_1 , окрім земельної ділянки для ВОСГ.

16 серпня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовською С.В листом №244/02-14, позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно.

Так, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 лютого 1988 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_5 . В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору в кількості 5 осіб. Так як частки є рівними, то у цьому випадку всім 5 власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/5 частки будинку, а відтак ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 слід визначити по 1/5 частки будинковолодіння у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору.

Батько позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилося спадщина у розмірі 1/5 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняла фактичним проживанням, однак не оформив своїх спадкових прав, дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався 24.10.1999 року за №106 на користь дружини ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина на 2/5 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 на спадщину не претендує, про що ним подана заява до нотаріуса про відмову від спадщини, крім цього він не претендує на частку в колгоспному дворі, тобто не має наміру набувати у його у власність.

Таким чином, враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/5 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 2/5 частини він успадковує, а відповідач ОСОБА_3 на спадкове майне не претендує та відмовляється від належної йому частки, то є усі підстави щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 на 4/5 частини.

Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, 4/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Романів О.П. подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують та просять суд його задоволити (а.с.34).

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_3 також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що на спадщину він не претендує, відмовляється від частки у цьому майні та не заперечує проти задоволення позову, оскільки визнає його повністю (а.с.38).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13), яка проживала по АДРЕСА_1 (а.с.21).

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на яке останньою був складений заповіт від 20.01.2016 року, у відповідності до якого всі належні майнові права заповіла позивачу ОСОБА_1 , окрім земельної ділянки для ВОСГ (а.с.17).

При звернені до нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину за заповітом позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с.16).

Так, у відповідності до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12, 21) та був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 . (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилося спадщина у розмірі 1/5 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняла фактичним проживанням, однак не оформив своїх спадкових прав, дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався 24.10.1999 року за №106 на користь дружини ОСОБА_4 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина на 2/5 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняв позивач.

Згідно з Витягу з по господарської книги №20 за 1991-1995 роки виданої Голинським старостинським округом Калуської міської ради Івано-Франківської області зазначено, що об`єкт ПГО № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року господарство відносилось до категорії «колгоспний двір» і в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 син (а.с.20).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 лютого 1988 року, посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_5 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №13 від 13 січня 1988 року. Зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за колгоспним двором, головою якого ОСОБА_5 та записаний в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 576 від 15 лютого1988 року (а.с.19).

Матеріалами справи також встановлено, що позивач зареєстрований, постійно проживав та проживає за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.21) і йому фактично належить 1/5 частина житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина на 2/5 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняв позивач.

ОСОБА_3 (відповідач ) на спадщину не претендує, про що ним подана заява до нотаріуса про відмову від спадщини, крім цього він не претендує на частку в колгоспному дворі, тобто не має наміру набувати у його у власність (а.с.38).

Водночас, як вбачається із матеріалів справи згідно із Інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 04.11.2024 року становить 245500,00 грн. (а.с. 26).

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що у цьому випадку всім 5 власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/5 частки будинку, а відтак ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 слід визначити по 1/5 частки будинковолодіння у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору, тобто дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визнання права передбачено як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.ст. 317,318,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .

Таким чином враховуючи той факт, що позивачу, як співвласнику, належить 1/5 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 2/5 частини він успадковує, а відповідач ОСОБА_3 на спадкове майне не претендує та відмовляється від належної йому частки, то є усі підстави щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 на 4/5 частини.

Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 16, 317,318,319, 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно, а саме, 4/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: