ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/7317/23
Номер провадження 22-ц/818/2368/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2024 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів Тичкової О.Ю., Яцини В,Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2024 року в складі судді Алтухової О.Ю. у справі № 645/7317/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр кредит фінанс», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У березні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр кредит фінанс».
Відзив на позовну заяву мотивовано тим, що із зазначеною в позові заборгованістю відповідач не погоджується, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами. Зазначає, що позивач усупереч Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не надав суду підтвердження укладення кредитного договору, не надано роздруківку тексту кредитного договору, не надав належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитного договору створювалися у порядку зазначеного вище Закону та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа згідно зі статті 100 ЦПК України та частини 1 статті 5, абзацу 1 частини 1 статті 7 та частини 4 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Заперечував щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором та посилаючись на норми статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункти 51, 52, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, правові висновки Верховного Суду зазначив, що надані суду виписки по рахункам не є належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, оскільки не відповідають вимогам первинних документів.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором №1111-2018 від 09 листопада 2022 року у розмірі 109 065,00 (сто дев`ять тисяч шістдесят п`ять) грн, яка складається з: 11000,00 грн - простроченої заборгованості за кредитом, 98 065,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» суму судового збору в розмірі 2147,20 грн. Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

09 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Крячко О.В. на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав невстановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр кредит фінанс».

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено факту підписання кредитного договору № 1111-2018 від 09 листопада 2022 року з відповідачем, оскільки в матеріалах справи не міститься жодного належного та достовірного доказу (витягу, протоколу обміну даними, тощо) на користь того, що відповідач дійсно звернувся до позивача за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, дійсно заповнив заявку на видачу кредиту на певних умовах та дійсно отримав від позивача саме цей одноразовий ідентифікатор в якості електронного підпису. Надана позивачем роздруківка кредитного договору не містить жодних переконливих реквізитів на користь того, що вона дійсно є паперовою копією електронного договору. Будь-який протокол або витяг із Інформаційно-телекомунікаційної системи, який міг би підтвердити взаємодію сторін і факт передачі саме такого одноразового ідентифікатора А971 для відповідача, також відсутній. Позивач жодними доказами не підтвердив, що відповідач уклала з ним договір саме такого змісту, який відповідає наданій роздруківці. Позивачем не доведено заявлені до відповідача вимоги та не надано виписки, а розрахунок заборгованості є неналежним і достовірним доказом того, що відповідач дійсно отримала позику і відповідно, що договір є укладеним. Надані позивачем документи не містять необхідних для вирішення справи відомостей про укладення між сторонами кредитного договору та про конкретний зміст узгодженої ними кредитної послуги.

30 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник ТОВ «Укр кредит фінанс» Хорошенко Т.Б. подала додаткові пояснення в справі, в яких зазначила, що відповідно до Правил акції під умовною назвою «Святковий Великдень» для споживачів фінансових послуг, затверджених Наказом директора ТОВ «Укр кредит фінанс» № 33-П від 19 квітня 2024 року було передбачено проведення акції серед клієнтів ТОВ «Укр кредит фінанс» під умовною назвою «Святковий Великдень» у період з 22 квітня 2024 року по 23 червня 2024 року. Відповідно до умов вищевказаної акції, споживач фінансових послуг вносить частину заборгованості, яку необхідно сплатити учаснику Акції, задля отримання списання. Зазначає, що 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 було внесено платіж за кредитним договором № 1111-2018 від 09 листопада 2022 року у розмірі 35147,20 грн. Оскільки, ОСОБА_1 було внесено платіж у період дії акції під умовною назвою «Святковий Великдень», заборгованість за кредитним договором № 1111-2018 від 09 листопада 2022 року відсутня. На підтвердження надано довідку про відсутність заборгованості № 3490 від 17 травня 2024 року та довідку щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 1111-2018 від 09 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 .

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про закриття провадження в справі з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що:

«предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованості за кредитним договором № 1111-2018 від 09 листопада 2022 року.

З додаткових пояснень ТОВ «Укр кредит фінанс» вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено погашення заборгованості у період дії акції під умовною назвою «Святковий Великдень». Відповідно до довідки № 3490 від 17 травня 2024 року, наданої ТОВ «Укр кредит фінанс», заборгованість відповідачки перед банком за кредитним договором № 1111-2018 від 09 листопада 2022 року відсутня (а.с.107-112).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки під час апеляційного розгляду справи виявилось, що предмет спору відсутній у зв`язку з погашенням боржником кредитної заборгованості, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі зі скасуванням судового рішення першої інстанції у відповідності з вимогами статей 255, 377 ЦПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції роз`яснює представнику позивача положення частини 2 статті 256 ЦПК України, відповідно до якого у разі закриття провадження в справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 377 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2024 року в цивільній справі № 645/7317/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Провадження в цивільній справі № 645/7317/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина