ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунова О.В.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року по справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука Павла Васильовича, заінтересовані особи: Акціонерне товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчук П.В. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя на підставі рішення цього суду у цивільній справі №0520/7927/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитом в розмірі 1179699 грн. 23 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 3219 грн., посилаючись на перебування виконавчого провадження та виконавчого документу на тимчасово окупованій території в м. Маріуполі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що приватним виконавцем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження того, що виконавчий лист у відкритому виконавчому провадженні №65329945 дійсно втрачено разом із матеріалами цього провадження

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ» просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував обставин непереборної сили, які є загальновідомими, та ці обставини ніяк не залежали від волі та дій приватного виконавця.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що в провадженні Іллічівського районного суду м.Маріуполя перебувала цивільна справа №0520/7927/2012, провадження №2/0520/1951/2012, за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням від 30 серпня 2012 року позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУИБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1179699 грн. 23 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3219 грн.

Згідно відомостей ЄДРСР вказане заочне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 11 вересня 2012 року.

На виконання вказаного рішення 09 листопада 2012 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя було видано виконавчий лист, який неодноразово пред`являвся стягувачем для примусового виконання.

Останній раз виконавчий лист був пред`явлений стягувачем для виконання до приватного нотаріуса виконавчого округу Донецької області (після зміни виконавчого округу Дніпропетровської області) Григорчука П.В. разом із заявою про примусове виконання від 29 квітня 2021 року та постановою приватного виконавця від 06 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження №65329945.

Як зазначено приватним виконавцем на теперішній час рішення суду боржником не виконано та виконавче провадження не завершено. В результаті збройної агресії Російської Федерації та тимчасовою окупацією м. Маріуполя, виконавче провадження з виконавчим документом залишились в м. Маріуполі в офісі приватного виконавця.

Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, вбачається, що до вказаного переліку тимчасово окупованих територій включено всю територію Маріупольського району.

У відповідності до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та згідно розпорядження Голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06 березня 2022 року територіальну підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області була змінена та визначена за Кіровським районним судом м. Дніпропетровська.

За даними канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа №2-745/2009 з Іллічівського районного суду м. Маріуполя до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська не передавалась.

Відповідно до ініційованого судом питання, 02 серпня 2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №0520/7927/2012, провадження №2в/0203/21/2024, було постановлено ухвалу, якою відновлено втрачені матеріали судового провадження у цивільній справі в частині наступних процесуальних документів: ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08 серпня 2012 року про відкриття провадження по справі, від 17 серпня 2012 року про закінчення підготовки справи до судового розгляду та призначення справи до судового розгляду; заочного рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 30 серпня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сам факт збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації м.Маріуполя (де був розташований офіс приватного виконавця Григорчука П.В.), не є свідченням втрати виконавчого провадження та виконавчого документа без належного документального оформлення таких обставин. В заяві приватним виконавцем не наведено обставин, що виконавчі провадження, що перебували на виконанні у останнього, не було вивезено з офісу приватного виконавця в м. Маріуполі на підконтрольну Україні територію. Оскільки приватним виконавцем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження того, що виконавчий лист у відкритому виконавчому провадженні №65329945 дійсно втрачено разом із матеріалами цього провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 12 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02 червня 2016 року, що вступив в дію з 05 жовтня 2016 року, передбачено виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.6 статті 12 вказаного Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

У розділі XІІІ Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п. п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Така правова позиція викладене у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 419/310/12 від 17 листопада 2021 року.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що «оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Звернувшись до суду із цією заявою, приватний виконавець посилалася на те, що після початку повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року виконавчий лист у справі № 0520/7927/2012 від 09 листопада 2012 року виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості по кредитному договору, втрачений у зв`язку бомбардування міста та його окупації, що є загальновідомим фактом. Матеріально-технічна база приватного виконавця в тому числі і виконавчі провадження, що перебували на виконанні станом на 23 лютого 2022 року залишені в приміщенні офісу приватного виконавця у м. Маріуполь.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приватним виконавцем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження того, що виконавчий лист у відкритому виконавчому провадженні дійсно втрачено. Не надано суду належних доказів на підтвердження втрати приватним виконавцем виконавчого провадження.

Сам факт збройної агресії російської федерації, бомбардування та окупації міста Маріуполя (де розташований офіс приватного виконавця) та його околиць, не може бути доказом втрати виконавчого документа без належного документального оформлення таких обставин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявником вимог заяви.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав видачі приватному виконавцю дубліката виконавчого листа є необґрунтованими належними та допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин у справі є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова